ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 675/1972/25
Провадження № 33/820/299/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Кисіля Юрія Вікторовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09 березня 2026 року,

в с т а н о в и л а :
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп.
За постановою суду, 26 листопада 2025 року о 12 год 25 хв ОСОБА_1 , на дорозі 0230701 8 км 100 метрів, керував транспортним засобом «ХТЗ-242К.20», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.
Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічних засобів відеозапису з використанням спеціальних технічних засобів - газоаналізатора Drager Аlcotest 6810, який зафіксував рівень алкоголю – 1,24 ‰.
З результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не погодився, був доставлений в медичний заклад КНП «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня» Ізяславської міської ради, де було проведено повторний огляд на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного закладу від 26 листопада 2025 року. 
Згідно з висновком лікаря КНП «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня» Ізяславської міської ради від 26 листопада 2025 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результати огляду 1,61 ‰ , повторно через 20 хв – 1,50 ‰.
Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9. (а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Апелянт вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення був складений відносно особи з іншими персональними даними, а саме ОСОБА_2 . 
Вказує, що технічне обслуговування приладу Drager Alcotest 6810 ARBH-0618, проводилось з порушенням шестимісячного строку, встановленого в Інструкції з експлуатації газоаналізатору «Alcotest 6810», а калібрування Drager Аlcotest 6510 взагалі не проводилось відповідно до відповіді КНП «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня» Ізяславської міської ради № 268 від 26 лютого 2026 року. 
Стверджує, що 26 листопада 2025 року огляд на стан алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проводився. Отже, висновок лікаря КНП «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня» Ізяславської міської ради від 26 листопада 2025 року щодо результатів медичного огляду є недійсним.
Посилається на те, що газоаналізатори, якими здійснювалась перевірка на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , є несправними, про що свідчить різниця в показах ‰.
Вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Кисіля Ю.В. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши її доводи, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку, зокрема, даними із:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 524173 від 26 листопада 2025 року, з якого вбачається, що 26 листопада 2025 року о 12 год. 25 хв. на дорозі 0230701 8 км 100 метрів, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ХТЗ-242К.20», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. На місці зупинки транспортного засобу огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням спеціального технічного засобу – газоаналізатора Alcotest Drager 6810 № ARBH-0618. Результат тесту № 2824 становив 1,24 ‰. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога, що підтверджується висновком медичного закладу № 40 від 26 листопада 2025 року. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1); 
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким підтверджується, що у ОСОБА_1 спостерігались ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови. Огляд проводився за допомогою приладу Alcotest Drager 6810 № ARBH-0618, результат тесту – позитивний, 1,24 ‰ (а.с. 2);
- роздруківки з приладу Alcotest Drager 6810 № ARBH-0618 від 26 листопада 2025 року, якими підтверджується, що концентрація парів спирту у видихуваному повітрі ОСОБА_1 на момент проходження огляду становила 1,24 ‰ (а.с. 3);
- копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, яким підтверджується, що прилад Alcotest Drager 6810 № ARBH-0618 за результатами повірки відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019 «Метрологія. Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та видихуваному повітрі. Методика повірки», та є чинним до 04 грудня 2025 року (а.с. 4);
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26 листопада 2025 року, якими підтверджується, що ОСОБА_1 направлявся до КНП «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня» Ізяславської міської ради, у зв`язку із виявленими в результаті огляду, проведеного поліцейськими, ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови (а.с. 5);
- висновку лікаря КНП «Ізяславська МБЛ» Ізяславської міської ради ОСОБА_3 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26 листопада 2025 року, яким підтверджується, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння 1,61 ‰ та 1,50 ‰ (а.с. 6);
- відеозаписів з нагрудної камери працівника поліції, якими підтверджується, що поліцейські зупинили транспортний засіб «ХТЗ-242К.20», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку із несправним покажчиком стоп сигналу. Під час спілкування із водієм, працівники поліції помітили у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній погодився. Правоохоронець роз`яснив водію порядок застосування спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6810, продемонстрував запакований мундштук для перевірки цілісності герметичного упакування та повідомив, що допустимою нормою є 0,2‰. Після продуття ОСОБА_1 приладу Alcotest Drager 6810 № ARBH-0618, результат тесту становив 1,24 ‰. Водій заперечував щодо результатів огляду, погодився пройти повторний огляду у найближчому медичному закладі. В подальшому ОСОБА_1 був доставлений працівниками поліції в медичний заклад КНП «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня» Ізяславської міської ради, де було проведено повторний огляд останнього на стан алкогольного сп`яніння. Зокрема, працівник медичного закладу продемонстрував запакований мундштук для перевірки цілісності герметичного упакування. Після продуття ОСОБА_1 приладу Alcotest Drager 6510, результат тесту становив 1,61‰, через 20 хв - 1,50‰. Працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 права, передбачені ст. 68 Конституції України, ст. 268 КУпАП, ознайомив із протоколом про адміністративне правопорушення та іншими адміністративними матеріалами та відсторонив ОСОБА_1 від подальшого керування транспортним засобом (а.с. 11).

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять. 
Враховуючи сукупність наведених доказів, суд першої інстанції, розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обґрунтовано визнав його винним у вчиненні вказаного правопорушення.

Доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення був складений щодо ОСОБА_2 , замість   ОСОБА_1 , не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні апеляційного суду.
Сам по собі факт зазначення у протоколі неточних персональних даних не свідчить про притягнення до відповідальності іншої особи.
Як убачається з відеозапису працівників поліції, особу водія було встановлено на підставі посвідчення тракториста-машиніста НОМЕР_2 від 21 грудня 1999 року. Зазначена обставина зумовила допущення технічної помилки в імені водія під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, зазначивши в ньому ОСОБА_2 .
У подальшому ж на підставі паспортних даних особу водія ОСОБА_1 було належним чином ідентифіковано судом першої інстанції.
Окрім того, як убачається з відеозапису, зовнішність особи, притягнутої до адміністративної відповідальності 26 листопада 2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю відповідає фотозображенню, що міститься у паспорті ОСОБА_1 .
Інші матеріали справи у своїй сукупності узгоджуються між собою щодо обставин події, часу, місця її вчинення та участі у ній саме ОСОБА_1 , що виключає будь-які сумніви щодо ідентифікації особи правопорушника.
Також, місцевий суд дійшов правильного висновку, про те, що ОСОБА_1 розумів, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно нього з огляду на те, що він був з ним ознайомлений, але жодних скарг чи клопотань про неправильність зазначення свого імені не заявляв, з чим апеляційний суд погоджується.
Отже, факт зазначення у протоколі іншого імені правопорушника за сукупності доказів, які дозволяють однозначно ідентифікувати його особу, не свідчить про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення та не є підставою для закриття провадження у справі.

Твердження ж апелянта про те, що висновок лікаря КНП «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня» Ізяславської міської ради ОСОБА_3 від 26 листопада 2025 року щодо результатів медичного огляду є недійсним, оскільки ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння не проходив, спростовується з тих самих підстав.
Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, обстежувану особу було встановлено на підставі посвідчення тракториста-машиніста НОМЕР_2 від 21 грудня 1999 року, та вказано його у висновку лікаря КНП «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня» Ізяславської міської ради від 26 листопада 2025 року, як ОСОБА_2 .
ОСОБА_1 був ознайомлений із вказаним висновком, що підтверджується його підписом, та жодним чином його не оскаржив і не вказав на описку в частині неправильності встановлення його анкетних даних.
Крім того, відповідь КНП «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня» Ізяславської міської ради жодним чином не спростовує перебування у стані алкогольного сп`яніння водія, який пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння 26 листопада 2025 року.
Також зовнішність водія, якого притягнуто до адміністративної відповідальності, на відео з нагрудних камер працівників поліції збігається з фото, яке міститься в паспорті громадянина України ОСОБА_1 (а.с. 16).
Отже, неправильне зазначення імені водія жодним чином не може вплинути на допустимість доказів, якими підтверджується перебування саме ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.
За вказаних обставин суд апеляційної інстанції вважає, що неправильно зазначене ім`я водія в матеріалах справи про адміністративне правопорушення жодним чином не спростовує наявності в діях саме ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що технічне обслуговування приладу Drager Alcotest 6810 ARBH-0618, проводилось з порушенням шестимісячного строку встановленого в Інструкції з експлуатації газоаналізатору «Alcotest 6810», а калібрування Drager Аlcotest 6510 не проводилось взагалі відповідно до відповіді КНП «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня» Ізяславської міської ради від 26 лютого 2026 року, то такі на увагу суду не заслуговують, враховуючи наступне.
Так, згідно з п. 3 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року (далі – Інструкція), поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Як вбачається із матеріалів справи, 26 листопада 2025 року ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810», серійний номер ARBH-0618, його міжповірочний інтервал становить – 1 рік.
Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується», встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747, становить 1 рік.
Із роздруківки даного приладу, тест № 2824, вбачається, що газоаналізатор проходив калібрування 4 грудня 2024 року, тобто за 11 місяців до моменту проведення огляду (а.с. 3).
Наведене повністю узгоджується із даними свідоцтва № П 51 QM 2344 103 24 про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора Drager Alcotest 6810, серійний номер ARBH-0618, яким підтверджується, що цей прилад 4 грудня 2024 року пройшов повірку, за результатами якої встановлено, що він відповідає вимогам ДСТУ 8950.2019.
Отже, прилад «Drager Alcotest 6810», серійний номер ARBH-0618, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, пройшов як калібрування, так і повірку, а тому правомірно був застосований працівниками поліції. 

Законом встановлено порядок проведення калібрування та повірок, а також відмінності таких операцій. Зокрема, ст.17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» визначено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою КМУ від 4 червня 2015 року № 374 «Про затвердження переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці» у п. 23 зазначено, що до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці належать газоаналізатори, які використовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, зокрема, у діяльності з контролю безпеки дорожнього руху та технічного стану транспортних засобів.
Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.
Відповідно до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» для газоаналізаторів (в тому числі аналізатори вихлопних газів), газосигналізаторів встановлено міжповірочний інтервал в один рік.
Отже, наведеними нормами Закону встановлюється обов`язковість проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, до яких належать, серед іншого, газоаналізатори.
Разом з цим, згідно ст. 27 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» калібруванню в добровільному порядку можуть підлягати засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері та/або поза сферою законодавчо регульованої метрології.
Таким чином, повірка - це обов`язкова процедура, а калібрування - процедура добровільна і необов`язкова.
Як вбачається з свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П 51 QM 2426 103 24, прилад Drager Alcotest 6510, за допомогою якого проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння, пройшов повірку 17 грудня 2024 року, строк дії якої становить – 1 рік. 
З огляду на те, що прилад Drager Alcotest 6510 на момент проведення огляду 26 листопада 2025 року перебував у межах строку чинності повірки, суд приходить до висновку, що він був технічно придатним до застосування, а результати проведеного за його допомогою огляду є належними та допустимими доказами у справі.

Щодо доводів апелянта про те, що показники приладів Alcotest Drager, отримані на місці зупинки транспортного засобу, були нижчими, ніж результати огляду в медичному закладі, апеляційний суд зазначає таке.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, на місці зупинки транспортного засобу результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння становив 1,24 ‰. В медичному закладі КНП «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня» Ізяславської міської ради він становив 1,61‰, через 20 хв - 1,50‰.
Разом з тим, факт відмінності між результатами, зафіксованими різними приладами огляду, не свідчить про недостовірність результатів та не спростовує встановлених судом першої інстанції обставин перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. 
Зокрема, така різниця може бути зумовлена об`єктивними чинниками, як зокрема, проміжком часу між проведенням оглядів.
Крім того, збільшення показника концентрації алкоголю в організмі на певну величину протягом нетривалого проміжку часу не є виключним або неможливим явищем. Така різниця може пояснюватися фізіологічними особливостями процесу всмоктування алкоголю в організмі людини, який відбувається поступово і може тривати певний час після вживання алкогольних напоїв.
У зв`язку з цим, концентрація алкоголю в крові може ще зростати протягом певного періоду після його вживання, що залежить від часу та кількості спожитого алкоголю, індивідуальних особливостей обміну речовин, прийому їжі, маси тіла та інших фізіологічних чинників. Саме тому різниця у показниках, отриманих із проміжком часу близько години, збільшення на 0,37 проміле, може бути зумовлена природними процесами всмоктування та розподілу алкоголю в організмі, а відтак сама по собі не свідчить про недостовірність результатів проведених оглядів.
Водночас як результати огляду на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6810, так і результати медичного огляду спеціального технічного засобу Drager Аlcotest 6510 в закладі охорони здоров`я підтверджують наявність алкоголю в організмі особи. Отже, наведені у скарзі доводи не спростовують факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, а тому не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та законність ухваленого рішення. 

Доводи апелянта щодо відсутності належних та допустимих доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння спростовуються даними відеозаписів із нагрудної камери працівника поліції та матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
Зокрема, як вбачається із даних відеозапису, під назвою «0000000_00000020251126122644_0006» працівники поліції слідували за транспортним засобом «ХТЗ-242К.20», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався та зупинився на узбіччі дороги 0230701 8 км 100 метрів. Зупинившись позаду транспортного засобу «ХТЗ-242К.20», працівник поліції підійшов до кабіни водія, де на водійському сидінні перебував ОСОБА_1 , особу якого було встановлено на підставі посвідчення тракториста-машиніста НОМЕР_2 від 21 грудня 1999 року (00 хв 00 сек – 03 хв 43 сек).
Крім того, із вказаного відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що він прямує транспортним засобом «ХТЗ-242К.20» до елеватору (00 хв 52 сек – 00 хв 56 сек відеозапису під назвою «0000000_00000020251126122644_0006»).
Тобто, ОСОБА_1 фактично підтвердив, що він керував автомобілем.
Що ж стосується доведеності перебування в стані алкогольного сп`яніння, то таке підтверджується роздруківкою з приладу Alcotest Drager 6810 № ARBH-0618 від 26 листопада 2025 року та висновком лікаря КНП «Ізяславська МБЛ» Ізяславської міської ради ОСОБА_3 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26 листопада 2025 року.
Отже, місцевий суд прийшов до правильного висновку що 26 листопада 2025 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ХТЗ-242К.20», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Що стосується клопотання адвоката Кисіля Ю.В. про закриття справи про адміністративне правопорушення, то таке з вищевказаних підстав також задоволенню не підлягає.

З урахуванням наведеного, місцевий суд прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким погоджується апеляційний суд. 
Адміністративне стягнення, накладене на нього в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, як того просить апелянт, відсутні.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд 

п о с т а н о в и в:

Постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09 березня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду  Федорова Н.О.