КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 року м. Київ

Унікальний номер справи № 755/19543/25
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4638/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого-Левенця Б.Б.,
суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,
за участю секретаря судового засідання - Марченка М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Галаган І.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2025 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив: стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором № 4843193 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27.07.2024 року у загальному розмірі 153 600,00 грн., з яких: 24 000,00 грн. - основний борг (сума кредиту), 89 280,00 грн - заборгованість за процентами, що нараховані первісним кредитором, 40 320,00 грн. - проценти, нараховані позивачем за 112 календарних днів; 
також заявлено вимогу про зазначення в рішенні суду про нарахування в порядку ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, інфляційних втрат і 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з відповідача на користь позивача;
стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн. (а.с. 1-14).
На обґрунтування позову зазначав, що 27.07.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір № 4843193 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
На умовах, встановлених договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Сторони погодили істотні умови кредиту: п. 1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 24 000, 00 грн; п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 27.07.2024 по 21.07.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. 
На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. 
Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 24 000, 00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «ПЕЙТЕК».
Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.
Відповідач, оформлюючи кредитний договір здійснив всі необхідні дії, викладені в розділі 2. «Процедура укладання електронного кредитного договору» цієї позовної заяви, що визначені розділом 6. «Особливості укладення кредитних договорів зі споживачами в електронній формі через ITC товариства» Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», та уклав кредитний договір.
Відповідно до реквізитів Договору № 4843193 від 27.07.2024 року, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «36950».
Таким чином, відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки відповідач. 
Враховуючи зазначене, той факт, що договір між первісним кредитором та відповідачем укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису, відповідно до вимог чинного законодавства України, не може бути спростовано.
Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного Договору № 210222-1 про організацію переказу коштів від 21.02.2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ПЕЙТЕК Україна».
За інформацією в листі ТОВ «ПЕЙТЕК Україна», відповідно до зазначеного договору № 4843193 від 27.07.2024 року було успішно перераховано грошові кошти у сумі 24 000, 00 грн на платіжну карту НОМЕР_1 .
За даними поданого Розрахунку заборгованості з 27.07.2024 року по 31.03.2025 року включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 89 280, 00 грн.
Враховуючи норми законодавства, а також те, що за договором факторингу № 31/03/2025 від 31.03.2025 року до позивача перейшло право вимоги заборгованості до відповідача, вимоги позивача щодо стягнення процентів за користування грошовими коштами до відповідача є доведеними та обґрунтованими, отже заборгованості за нарахованими процентами за користування грошовими коштами підлягає стягненню у сумі 89 280 грн. 
Відповідно до п. 1.1. договору факторингу від 31.03.2025 року, за цим договором фактор зобов`язується передати кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт від ступити факторові право грошових вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настане або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Станом на дату укладання договору факторингу, строк дії договору № 4843193 від 27.07.2024 року не закінчився. Відтак, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 01.04.2025 року по 21.07.2025 року (112 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 40320,00 грн.: 24000*1,5%=360*112 календарні дні=40 320,00.
У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3. Договору № 4843193 від 27.07.2024 року, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з Відповідача у сумі 129 600,00 грн. грн (нараховані проценти первісним кредитором, проценти нараховані ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»).
Відповідно до п. 9.9 Договору, відповідач підтверджує, що: перед укладенням цього Договору була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) вказана в ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Вебсайті; б) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування;
він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», актуальна на дату укладання Договору редакція яких розміщена на Вебсайті, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися;
дані, що стосуються його особи (дані паспорту, РОКПП, ПІБ, місце проживання, інше), зазначені в преамбулі, та реквізитах сторін цього Договору є актуальними, правильними (а.с. 1-14).
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2025 року позов ТОВ «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Капітал» заборгованість за договором № 4843193 від 27 липня 2024 року у розмірі 153 600, 00 грн.
В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Капітал» витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, а всього на загальну суму 5 422, 40 грн. (а.с. 73-78).
Не погодившись з рішенням районного суду, 14 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову (а.с. 84-85).
На обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що оскаржуване рішення є незаконним, оскільки будь-яких договорів як з ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», так і з будь-якими іншими особами, згаданими в оскаржуваному рішенні, він не укладав, не користувався електронними підписами та не може ними користуватися і не має таки намірів. Вказував, що не отримував ніколи від згаданих та будь-яких інших осіб будь-яких коштів на будь-які свої рахунки або готівкою, тощо. Звертав увагу, що в рішення навіть не зазначено номер картки, на яку відповідач нібито отримував кредитні кошти та банку, який її емітував, так само і не зазначено рахунок, з якого відповідачу надійшли кошти. Припускав, що його мобільний телефон могло бути використано як засіб створення видимості укладення кредитних договорів, можливо документи про електронний підпис могли бути підроблені.
Вважав, що оскаржуване рішення ухвалено упереджено, оскільки з тексту рішення вбачається, що провадження було відкрито 03 жовтня 2025 року, а 23 жовтня 2025 року вже було ухвалено рішення. При цьому, суд послався на те, що відповідач до цього часу не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. Проте, відповідач стверджував, що не отримував копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі і не міг подати відзив, а суд не перевірив вказаних обставин. Разом з тим, строк на подання відзиву становить 15 діб, до того ж, за існуючою практикою надається певний час на поштовий обіг (а.с. 84-85).
05 лютого 2026 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» - Крюкової М.В., в якому остання просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в суд апеляційної інстанції в розмірі 8 000 грн. (а.с. 108-115).

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1. підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.
Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Так, про розгляд справи апеляційним судом 12 березня 2026 року і 16 квітня 2026 року позивач ТОВ «Фінтраст Капітал» та його представники - Столітній М.М. , адвокат Крюкова М.В. були сповіщені, відповідно 21 січня 2026 року і 12 березня 2026 року, кожен окремо, повідомленнями до Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень про що у справі є докази (а.с. 105-107, 151-155).
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. 
Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).
Зважаючи на вимоги п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що27.07.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-комунікаційної системи Товариства було укладено електронний Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 27.07.2024 року (а.с. 56-58).
Договір підписано з боку товариства електронним підписом, що створений шляхом накладення на Договір аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки, що відтворені засобами електронного копіювання, а відповідачем - електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора 36950 27.07.2024 13:38:09.
Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору, укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний застосунок «Сredit7». Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІКС Товариства.
На умовах, встановлених договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 24 000, 00 грн (п. 1.2. договору).
Відповідно до пункту 1.3. договору строк кредитування 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору. 
Згідно з пунктом 1.4. договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: 1.4.1. Стандартна процента ставка становить 1,50 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3. цього Договору. Денна процентна ставка за цим Договором при застосуванні Стандартної процентної ставки дорівнює 1,5%.
За пунктом 1.5. договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 1.5.1. за стандартною ставкою за весь строк кредитування 9 541,79 % річних. 
За пунктом 1.6. договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: 1.6.1. за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 153 600 грн.
Відповідно до пункту 1.8. договору мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.
Відповідно до пункту 2.1. договору, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_2 .
Суму кредиту (його частину) Товариство перераховує протягом двох днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 27.07.2024 або 28.07.2024 (п. 2.2. договору).
Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п. 2.1. Договору (пункт 2.4. договору).
Кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом (пункт 2.5. договору).
Згідно з пунктом 3.1. договору проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Відповідно до пункту 3.1.1. договору роз`яснення щодо процентів: - економічна сутність процентів: плата за користування кредитом; - база для розрахунку процентів: залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня протягом строку кредиту.
За пунктом 3.2. договору до періоду розрахунку процентів включається день надання кредиту та день фактичного повернення кредиту. У випадку, якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день.
Згідно з п. 4.4. договору у разі затримання Клієнтом сплати процентів та/або частини кредиту (якщо таке повернення (виплата) частини кредиту передбачена Графіком платежів) щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі.
За пунктами 5.1.1., 5.1.3., 5.1.9. договору, товариство має право: вимагати від Клієнта повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених Договором; укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Клієнта але з обов`язковим повідомленням Клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону про кредитування, що забезпечить доведення до відома споживача такого факту; вимагати дострокового повернення (виплати) кредиту, строк сплати якого ще не настав, в повному обсязі у порядку та випадках, передбачених в п. 4.4 Договору.
Згідно з пунктом 5.4.1. договору, клієнт зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором.
Відповідно до пункту 8.2. договору клієнт підтверджує, що додаткові контактні дані та електронна адреса, які вказані в реквізитах Клієнта в Розділі 10 «РЕКВІЗИТИ ТА ПІДПИСИ СТОРІН» Договору (або надані Клієнтом Товариству окремо) належать саме Клієнту та знаходяться в його користуванні, володінні та розпорядженні. Клієнт погоджується та розуміє, що ці дані можуть бути використані Товариством для здійснення взаємодії з ним, в тому числі з метою врегулювання простроченої заборгованості, що може виникнути за цим Договором. Така взаємодія здійснюється Товариством з урахуванням вимог законодавства.
Згідно з п. 9.7.1. договору цей Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку Товариства електронним підписом, що створений шляхом накладення на Договір аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами електронного копіювання (за зразком, попередньо узгодженим Сторонами в Договорі про встановлення ділових відносин та використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів), в Особистий кабінет/Мобільний застосунок «Credit7» для ознайомлення та підписання. 
Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІКС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом Одноразовим ідентифікатором цього Договору створює підпис Клієнта на Договорі та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. 
На підписаний Сторонами Договір уповноваженим працівником Товариства накладається кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Товариства з кваліфікованою електронною позначкою часу (а.с. 56-58).
З копії договору вбачається, що в реквізитах сторін вказано паспортні дані ОСОБА_1 , його РНОКПП, місце проживання/перебування, номер телефону, електронна пошта та реквізити належного йому платіжного засобу/поточного рахунку для перерахування коштів клієнту за даним договором (а.с. 58).
В Додатку № 1 до Договору споживчого кредиту № 4843193 від 27.07.2024 року міститься Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки, а також наведений Графік платежів зі сплати процентів. Останній платіж визначено датою 21.07.2025, в яку має бути повернутий кредит та сплачені чергові проценти (а.с. 58, зворот).
Відповідні дані також відображені у Паспорті споживчого кредиту - інформація, яка надається споживачу до укладення Додаткового договору, який підписано електронним підписом уповноваженим представником товариства та відповідачем ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора 83130 (а.с. 60).
21.02.2022 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Пейтек Україна» уклали Договір про організацію переказу грошових коштів № 210222-1 (а.с. 35-36).
Перерахування відповідачу ОСОБА_1 27.07.2024 року кредитних коштів в сумі 24 000,00 грн підтверджується довідкою ТОВ «Пейтек Україна» № 20250401-1405 від 01.04.2025 року про успішність операції з переказу 24 000,00 грн на платіжну картку клієнта НОМЕР_1 (а.с. 51).
31.03.2025 рокуміж ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (фактор) було укладено Договір факторингу № 31/03/2025 (а.с. 39-41), відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу), а ТОВ «Фінтраст Україна» відступити ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (проценти), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Фінтраст Україна».
Перелік боржників, підстави виникнення грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначаються в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до п. 1.2 Договору факторингу, перехід від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2 та надходження ціни продажу у повному обсязі, відповідно до п.3.3. цього договору, на рахунок ТОВ «Лінеура Україна», після чого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників та повна сума ціни продажу, що надійшла на рахунок ТОВ ««Лінеура Україна», - підтверджують факт переходу від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права вимоги.
З Додатку 1 до Договору факторингу № 31/03/2025 від 31.03.2025 (Витяг з Реєстру боржників) вбачається, що під номером 1721 значиться ОСОБА_1 , заборгованість якого за договором № 4843193, що відступається новому кредитору - позивачу ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», складає суму 125 280 грн, з яких: 24 000 грн. заборгованість за кредитом; 89 280 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 50).
Відповідно до довідки ТОВ «Лінеура Україна» від 01.04.2025 всіх боржників, права вимоги за якими були передані ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» згідно Договору факторингу № 31/03/20205 повідомлено про відступлення права вимоги за кредитними договорами (а.с. 45).
З копії платіжної інструкції № 6743 від 31.03.2025 року вбачається, що ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплатило ТОВ «Лінеура Україна» 2 181 527,71 грн. за Договором факторингу № 31/03/2025 від 31.03.2025 року (а.с. 20).
Рішенням № 251124/1 Єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с. 32).
Відповідно до копії Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» займається такими видами економічної діяльності: надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення); інші види грошового посередництва; фінансовий лізинг; інші види кредитування (а.с. 16).
Позивачем надано розрахунок заборгованостіза Договором № 4843193 споживчого кредиту, складений первісним кредиторомТОВ «Лінеура Україна» в день відступлення права вимоги: 31.03.2025 року (а.с. 47).
З вказаного розрахунку судом встановлено, що кредитодавець нарахував позичальнику ОСОБА_1 передбачені кредитним договором щоденні проценти за користування кредитними коштами у період з 27.07.2024 по 31.03.2025 рокувключно. Нарахування процентів здійснювалось на суму кредиту (24 000,00 грн) за ставкою 1,5 % в день (а.с. 47).
Новий кредитор - позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» склав свій розрахунок заборгованості за Договором № 4843193 у відношенні боржника ОСОБА_1 та донарахував щоденні процентина суму кредиту (24 000 грн) за ставкою 1,5 % в день. За цим розрахунком нараховані позивачем проценти за період з 01.04.2025 по 21.07.2025 рокусклали суму 40 320 грн. (а.с. 48).

Апеляційний суд враховує, що відповідач просив скасувати рішення суду першої інстанції в цілому, однак аргументів проти висновків суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог апеляційна скарга не містить.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилався на те, що він не підписував спірний договір. 
Однак, суд апеляційної інстанції критично оцінює такі доводи, з огляду на наступне.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Тобто, нормами чинного законодавства передбачено підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Судом встановлено, що27.07.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4843193 (а.с. 56-58)
Кредитний договір укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 36950 27.07.2024 13:38:09 (а.с. 56-58).
Зі змісту договору слідує, що відповідач при його оформленні зазначив свої персональні дані.
Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить кредитний договір, в якому зазначені анкетні дані ОСОБА_1 , ідентифікаційний код, паспортні дані, відомості щодо його місця проживання, номер телефону та його банківську картку. 
Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах, шляхом підписання кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 36950.
Без вчинення вказаних дій та надання особистих даних для оформлення кредитного договору, у тому числі номеру телефону та/або та електронної пошти для отримання одноразового ідентифікатора, такий правочин не був би укладений.
У постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 Верховний Суд зазначив, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або sms-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та sms-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не спростовано факту укладення спірного договору. Відповідач не заперечував факт належності йому номеру телефону « НОМЕР_3 ». Також, відповідачем не заявлено клопотань про витребування електронного документу (Договору) з метою перевірки його достовірності, цілісності і незмінюваності і вищезазначених доводів (заперечень) подана апеляційна скарга не містить.
Також, колегія суддів звертає увагу, що доказів того, що персональні дані чи мобільний номер телефону відповідача були неправомірно використані товариством чи третіми особами для укладення кредитних договорів від його імені до суду не надані. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій відповідач не звертався, як і не оскаржував правомірність (дійсність) укладених договорів.
Крім того, відповідач також заперечував проти факту отримання кредитних коштів, посилаючись на те, що в рішення навіть не зазначено номер картки, на яку відповідач нібито отримував кредитні кошти та банку, який її емітував, так само і не зазначено рахунок, з якого відповідачу надійшли кошти.
Разом з тим, виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 24 000 грн. відповідачу (позичальнику) підтверджується довідкою ТОВ «Пейтек Україна» № 20250401-1405 від 01.04.2025 року про успішність операції з переказу 24 000,00 грн на платіжну картку клієнта НОМЕР_1 (а.с. 51).
В суді першої інстанції позивачем було заявлено клопотання про витребування доказів щодо належності банківської карти, які було зазначено під час укладення договору, відповідачу (а.с. 10).
Факт укладення вищевказаного кредитного договору від 27.07.2024 року № 4843193,перерахування за ним кредитних грошей на платіжну банківську картку НОМЕР_1 і належності зазначеної банківської карти ОСОБА_1 , апелянт ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції не заперечував, зазначивши, що була зарахована менша сума на його банківську карту, про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 156). 
Поряд з цим, перерахування відповідачу ОСОБА_1 27.07.2024 року кредитних коштів в сумі 24 000,00 грн підтверджується довідкою ТОВ «Пейтек Україна» № 20250401-1405 від 01.04.2025 року про успішність операції з переказу 24 000,00 грн на платіжну картку клієнта НОМЕР_1 (а.с. 51).
Вказані докази є належними та достатніми для висновку про виконання кредитором свого обов`язку за спірним кредитним договором.
З досліджених судом доказів встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Проте, відповідач не виконав своїх зобов`язань, викладених у договорі, в зв`язку з у останнього утворилась заборгованість.
Так, відповідно до пункту 1.3. договору, строк кредитування 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору. 
Згідно з пунктом 1.4. договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: 1.4.1. Стандартна процента ставка становить 1,50 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3. цього Договору. Денна процентна ставка за цим Договором при застосуванні Стандартної процентної ставки дорівнює 1,5%.
За пунктом 1.5. договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 1.5.1. за стандартною ставкою за весь строк кредитування 9 541,79 % річних. 
За пунктом 1.6. договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: 1.6.1. за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 153 600 грн.
Відповідно до пункту 1.8. договору мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (а.с. 56-58).
Згідно з розрахунком заборгованостіза Договором № 4843193 споживчого кредиту, складеного первісним кредиторомТОВ «Лінеура Україна» в день відступлення права вимоги: 31.03.2025 року (а.с. 47), кредитодавець нарахував позичальнику ОСОБА_1 передбачені кредитним договором щоденні процентиза користування кредитними коштами у період з 27.07.2024 по 31.03.2025 рокувключно. Нарахування процентів здійснювалось на суму кредиту (24 000,00 грн) за ставкою 1,5 % в день (а.с. 47).
Новий кредитор - позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» склав свій розрахунок заборгованості за Договором № 4843193 у відношенні боржника ОСОБА_1 та донарахував щоденні процентина суму кредиту (24 000 грн) за ставкою 1,5 % в день. За цим розрахунком нараховані позивачем проценти за період з 01.04.2025 по 21.07.2025 рокусклали суму 40 320 грн. (а.с. 48).
За змістом ст. 1054, 1048, 1049 ЦК України та умов кредитного договору, строк повернення всієї суми кредиту та відсотків за користування коштами настав 21.07.2025 року (360 днів від 27.07.2024 року) й саме до цього строку ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», як новий кредитор, що набув всіх прав та обов`язків в зобов`язанні на підставі договору факторингу від 25 жовтня 2024 року, укладеного з ТОВ «Лінеура Україна», мало право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом.
Однак, колегія суддів звертає увагу, що стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
З урахуванням змін до Закону України «Про споживче кредитування», які набрали чинності з 24 грудня 2023 року, відсотки з 25 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року (120 днів перехідного періоду) мали нараховуватися в розмірі денної процентної ставки не більше 2,5 %, а з 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року (наступні 120 днів перехідного періоду) - в розмірі денної процентної ставки не більше 1,5 %, з 21 серпня 2024 року по 21.07.2025 року - в розмірі денної процентної ставки не більше 1%.
Із наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитом, нараховані за процентною ставкою 1,5 %, незважаючи на те, що з 21 серпня 2024 року вже діяло законодавчо визначене обмеження по процентній ставці - 1%.
Відтак, нараховані проценти за користування кредитом підлягають стягненню у загальному розмірі 89 040 грн. (за період з 27.07.2024 по 20 серпня 2024 року з розрахунку процентної ставки 1,5% в день - 8640 грн.; за період з 21 серпня 2024 року по 21 липня 2025 року з розрахунку процентної ставки 1% в день - 80 400 грн.).
Суд першої інстанції вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про стягнення заборгованості за процентами у заявленому позивачем розмірі.
Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованості за договором № 4843193 від 27.07.2024 року у загальному розмірі 113 040 грн., з яких: 24 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 89 040 грн. - заборгованість за процентами (за період з 27.07.2024 по 20 серпня 2024 року з розрахунку процентної ставки 1,5% в день - 8640 грн.; за період з 21 серпня 2024 року по 21 липня 2025 року з розрахунку процентної ставки 1% в день - 80 400 грн.).
Інші доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів відхилила їх як необґрунтовані.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до положень ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Оскільки за наслідками апеляційного перегляду колегія суддів дійшла висновку що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення заборгованості і ухвалено нове рішення про часткове задоволення вказаних позовних вимог, судові витрат підлягають перерозподілу пропорційно до задоволених позовних вимог.
Так, за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., однак відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (а.с. 86-87,91), тому позивачу пропорційно задоволеним вимогам підлягає компенсації за рахунок держави судовий збір розмірі 1872,64 грн. (73,59 %) за розгляд справи судом першої інстанції.
Також, за подання до суду апеляційної скарги підлягав сплаті судовий збір у розмірі 4 542,00 грн., однак, враховуючи, що відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (а.с. 86-87,91), тому з позивача на користь держави піддягає стягненню 1 199,54 грн. судового збору (26,41 % задоволених вимог апеляційної скарги).

Щодо витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі, представник позивача ТОВ «ФК Фінтраст Україна» просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі: 10 000, 00 грн - в суді першої інстанції та 8 000, 00 грн - в суді апеляційної інстанції.
Частиною першою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини восьмої ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надало договір № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року про надання правничої допомоги, укладений з адвокатом Столітнім М.М., свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії, заявку № 10768 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року та акт № 10768 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно з договором про надання правової допомоги згідно договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року.
Так, розділом 4 договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року передбачено порядок оплати послуг адвоката.
Відповідно до п. 4.1. вказаного договору, отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару.
Після виконання заявки адвокат складає акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який підписує та надає клієнту для узгодження та підпису. Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) надається адвокатом клієнту протягом п`яти календарних днів після виконання заявки (п.п. 4.6.-4.7. договору).
Згідно з актом № 10768 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правової допомоги згідно договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, вбачається, що адвокат Столітній М.М. надав ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» послуги професійної правничої допомоги на загальну вартість 10 000, 00 грн (12 год. витраченого часу).
На підтвердження витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надало договір № 07/07-2022 від 07 липня 2022 року про надання правничої допомоги, укладений з адвокатом Крюковою М.В., свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої (правової) допомоги, звіт про надання правової допомоги згідно з договором № 07/07-2022 віл 07 липня 2022 року та платіжну інструкцію, згідно з якою ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплатило адвокату Крюковій М.В. 8 000, 00 грн.
Згідно з пунктом 3.5. договору № 07/07-2022 від 07 липня 2022 року про надання правничої допомоги факт наданих послуг підтверджується звітом про надання правової допомоги.
Підставою для оплати є рахунок-фактура. Клієнт здійснює оплату за надані послуги у день отримання рахунку-фактури шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок (пункт 3.6. договору).
Відповідно до звіту про надання правової допомоги згідно з договором № 07/07-2022 від 07 липня 2022 року, адвокат Крюкова М.В. надала, а клієнт прийняв правову допомогу за 4 год. вартістю 8 000, 00 грн.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). Указана судова практика є незмінною.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Згідно з частиною п`ятою, шостою ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).
Відповідач ОСОБА_1 не брав участі в розгляді справи в суді першої інстанції, докази його належного сповіщення про розгляд вказаної справи районним судом, в матеріалах справи відсутні. При цьому, у справі відсутні об`єктивні докази належності відповідачу ОСОБА_1 електронної адреси, на яку районним судом направлялись смс-повідомлення, а докази відправлення районним судом поштових повідомлень у справі відсутні (а.с. 68-72).
В суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 заявив про зменшення витрат на правничу допомогу, просив відмовити позивачу у їх стягненні, посилався на їх необґрунтованість та те, що є особою з інвалідністю 1-ої групи, що підтверджується довідкою КИЕ-1 № 084769 та посвідченням №116940 та отримує лише пенсію, про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 86-87, 91, 156).
Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не складності цієї справи дійшов висновку про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з огляду на їх неспівмірність та завищений розмір.
Відтак, з огляду на ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» підлягає стягненню 3 000, 00 грн витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції та 1 500, 00 грн витрат в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2025 року скасувати в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором та в частині стягнення судових витрат та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтраст Капітал» (код ЄДРПОУ-44559822) заборгованість за договором № 4843193 від 27 липня 2024 року у загальному розмірі 113 040 грн., з яких: 24 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 89 040 грн. - заборгованість за процентами.
В іншій частині рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2025 року залишити без змін.
Компенсувати за рахунок держави Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінтраст Капітал» судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції в розмірі 1872,64 грн. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтраст Капітал» на користь держави 1 199,54 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтраст Капітал» витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 3 000 грн. та в суді апеляційної інстанції в розмірі 1 500 грн.
Постанова набирає законної сили негайно з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 17 квітня 2026 року. 

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов