ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3199/26 Справа № 212/10341/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Хомченко Л. І. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/10341/25

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Матвійчук Ю.К.

сторони:
позивачка -  ОСОБА_1 , 
відповідач - Приватне акціонерне товариство «СУХА БАЛКА»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги позивачки ОСОБА_1 та відповідача Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» на рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 28 листопада 2025 року, яке ухвалено суддею  Хомченко Л.І. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 28 листопада 2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» (надалі – ПрАТ «СУХА БАЛКА») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок отриманих професійних захворювань.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 понад 10 років, а саме з 14.10.2013 по 26.06.2024, працювала на дробильно-сортувальній фабриці шахти Ювілейна ПрАТ «СУХА БАЛКА» за професіями: з 14.10.2013 року по 17.10.2017 рік - машиніст конвеєра, з 17.10.2017 року по 26.06.2024 рік - грохотником. 
Тривалий стаж роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, призвів до стійкої втрати її професійної працездатності та професійного захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з синдромами церебрально-переферичної ангідистонії, ускладненої гіпертонічною хворобою ІІ стадії, у поєднанні з полірадикулопатією, переважно на попереково-крижовому рівні (L5, S1); з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу колінних суглобів R1 (ПФ першого ступеня), остеоартрозом дрібних суглобів кістей RIІ та трофічними порушеннями на кистях. Хронічний (пиловий бронхіт першої стадії. Пневмофіброз. Легенева недостатність другого ступеня. 
Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 10.04.2025 року, професійне захворювання виникло у зв`язку з тим, що внаслідок недосконалості технології збагачення руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавління та режимів експлуатації гірничозбагачувального устаткування, позивачка підпадала під вплив підвищених концентрації аерозолю переважно фіброгенної дії повітрі робочої зони та загальної вібрації.
Згідно з медичним висновком Лікарсько-експертної комісії від 19.03.2025 року № 11/94 підставою для встановлення професійних захворювань також послужив профмаршрут: з 14.10.2013 року по 17.10.2017 року – машиніст конвеєра шахти Ювілейна ПрАТ «СУХА БАЛКА». 
Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 14.08.2025 року № 125/25/1402/Р позивачці первинно визначено стійку втрату професійної працездатності внаслідок професійного захворювання у розмірі 65% безстроково та первинно встановлено ІІІ групу інвалідності. 
У зв`язку з професійними захворюваннями та втратою працездатності змінився образ та якість життя позивачки. Так, ОСОБА_1 постійно відчуває виражений біль в попереково-крижовому відділі хребта з іррадіацією в обидві ноги, по задньо-бокових поверхнях стегон до рівня колінних суглобів, який посилюється під час фізичних навантажень, біль та обмеження біль та обмеження об`єму рухів в колінних суглобах, оніміння кистей рук, труднощі при ходьбі, запаморочення, часті головні болі, постійний шум у вухах, зниження пам`яті, порушення сну, загальну слабкість, задишку навіть при незначному фізичному навантаженні, кашель сухий, іноді з виділенням мокротиння, важкість у грудній клітині, втому. Такий стан здоров`я не дає позивачці можливості спокійно спати вночі, займатись фізичною роботою, улюбленими справами, відчувати повний смак життя, не зважаючи на те, що їй ще не виповнилось 54 років, відчуває себе старою і хворою людиною. Відповідно до наданих рекомендацій, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю, позивачка має обмеження до самообслуговування, пересування, здобуття освіти, трудової діяльності, встановлено потребу в протезах на грудний, поперековий, крижовий відділ хребта, отримання реабілітаційної допомоги, санаторно-курортному лікуванні.
Позивачка ОСОБА_1 вважає, що розмір моральної шкоди, який має бути стягнуто з відповідача на її користь має становити 550 000,00 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб.
Рішенням Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 28 листопада 2025 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «СУХА БАЛКА» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 300 000,00 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб.
Стягнуто з ПрАТ «СУХА БАЛКА» на користь держави судовий збір в розмірі 3 000,00 гривень.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на її користь, просить збільшити її розмір до заявленого нею у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивачки та принципу розумності, виваженості і справедливості. Внаслідок втрати професійної працездатності, позивачка не має змоги вести звичне життя, вимушена постійно проходити курси лікування. Судом першої інстанції не повністю враховано, що позивачка, внаслідок отриманих професійних захворювань, відчуває фізичні страждання, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, що впливає на її моральний стан.
Відзив на апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 не подано.
В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «СУХА БАЛКА» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що робота в шкідливих умовах праці, з перевищенням нормативів, законодавчо дозволяється та позивачка, при прийнятті на роботу, була повідомлена про важкість та шкідливість техногенного процесу, однак, позивачка свідомо прийняла запропоновані умови праці і усвідомлювала можливість ушкодження свого здоров`я. При цьому, тривалість роботи працівника у шкідливих умовах праці, яка збільшує рівень професійного ризику, залежить саме від працівника і лише він сам несе відповідальність за наслідки свого вибору, адже, може у будь-який час розірвати трудовий договір.
За таких обставин, відповідач вважає, що в його діях відсутня протиправна поведінка, оскільки, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та отриманням позивачкою професійних захворювань, а тому підстави для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди на підприємство відсутні. 
Зазначає, що факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами, а розмір моральної шкоди визначено без врахування конкретних обставин справи, засад розумності, виваженості й справедливості. 
Відзив на апеляційну скаргу відповідача ПрАТ «СУХА БАЛКА» не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПрАТ «СУХА БАЛКА» - адвоката Заклецького В.В., який підтримав доводи апеляційної скарги відповідача ПрАТ «СУХА БАЛКА» та просив її задовольнити, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги позивачки ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивачки ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відповідача ПрАТ «СУХА БАЛКА» - залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що  ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з підприємством ПрАТ «СУХА БАЛКА» (раніше – ВАТ «СУХА БАЛКА»): з 14.10.2013 року по 17.10.2017 рік – машиністом конвеєра; з 17.10.2017 року по 26.06.2024 рік -грохотником. Звільнена з підприємства 26.06.2024 року за власним бажанням, по виходу на пенсію за віком, за ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книги позивача НОМЕР_1 .
Згідно інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння) № ПС/3.1/84-25 від 02.01.2025 року, стаж роботи загальний 18 років 08 місяців, в даному цеху (дільниці) 10 років 08 місяців, за даною професією – 6 років 08 місяців 10 днів (пункт 6). Пунктом 8 вказаної довідки визначено, що позивачка працюючи грохотником спостерігала за роботою грохотів, сит та іншого обладнання в зоні обслуговування, рівномірним надходженням і розподілом матеріалу на грохоти, сита, живильники, транспортери, виконувала розбивку великих шматків породи, видалення сторонніх предметів, чистку та змащування устаткування. Працюючи машиністом конвеєра виконування керування конвеєрами, елеваторами, шнеками, приводною станцією конвеєра, видаляла з конвеєрної стрічки сторонні предмети, прибирала гірничу масу, що просипалась та інше.
Згідно п. 13 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 10.04.2025 року, умови праці грохотника дільниці № 30 шахти «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка» відносяться: по рівню вібрації – до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); за вмістом аерозолів переважно фібро генної дії в повітрі робочої зони – до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); по рівню шуму – до 3 класу 3 ступеню (шкідливі); по важкості праці - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); по напруженості праці – до 2 класу (допустимі); за показниками мікроклімату – до 2 класу ( допустимі). Загальна оцінка : умови праці відносяться до 3 класу 3 ступеня (шкідливі).
Виходячи з п.18 вказаного Акту встановлено, що причинами виникнення професійного захворювання позивача слугували наступні чинники: вібрація загальна: еквівалентний корегований рівень віброшвидкості на 7,8-10,8 дБ перевищував допустимий рівень згідно ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації», та складав 57,8-60,8 дБ при ҐГДР 50 дБ; аерозоль переважно фібро генної дії – концентрація кремнію діоксиду кристалічного при вмісті в пилу від 10% до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично допустиму в 1,925 рази згідно «Державних медико-санітарних нормативів допустимого вмісту хімічних речовин у повітрі робочої зони» і склала 3,85мг/м3 при ГДК 2.0мг/м3.
Зі змісту п 20 Акту вбачається, що враховуючи роботу ОСОБА_1 в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, неодноразову зміну керівництва, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативно-правові акти встановити неможливо.
Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 19.03.2025 року № 11/94 у ОСОБА_1 встановлено професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з синдромами церебрально-переферичної ангідистонії, ускладненої гіпертонічною хворобою ІІ стадії, у поєднанні з полірадикулопатією, переважно на попереково-крижовому рівні (L5, S1); з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу колінних суглобів R1 (ПФ першого ступеня), остеоартрозом дрібних суглобів кістей RIІ та трофічними порушеннями на кистях. Хронічний (пиловий бронхіт першої стадії. Пневмофіброз. Легенева недостатність другого ступеня.
Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 125/25/1402/В від 14.08.2025 року, позивачці було встановлено 3 групу інвалідності, основний діагноз - впливи вібрації. Інвалідність встановлено не безстроково, дата повторного оцінювання 01.09.2026 року. Причина втрати професійної працездатності професійне захворювання, відсоток втрати професійної працездатності 65%, встановлено з 10.04.2025 року.
У зв`язку з отриманими професійними захворюваннями, позивачка зверталась до закладів медичного лікування, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з медичної картки стаціонарного хворого.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивачки моральну шкоду, завдану у зв`язку з отриманими нею на виробництві професійними захворюваннями.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Згідно з нормами Конституції України – людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України).
Крім того, статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.
Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.
Відповідно до частин 1, 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Так, відповідно до ч.ч. 1-4 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.
Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.
Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 10 квітня 2025 року причиною виникнення у позивачки професійних захворюваннь є робота протягом тривалого часу в умовах впливу шкідливих факторів, які перевищували нормативи.
Отже, роботодавець ПрАТ «СУХА БАЛКА», під час роботи позивачки, допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача ПрАТ «СУХА БАЛКА» про те, що в діях відповідача відсутня протиправна поведінка, оскільки Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 10 квітня 2025 року встановлено порушення відповідачем законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи. 
Крім того, відсутність причинного зв`язку між завданою позивачці шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.
Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.
Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивачка з власної волі протягом тривалого часу виконувала роботу в шкідливих умовах праці, була повідомлена про умови праці, наявність на її робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання.
Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування позивачці моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди, у зв`язку з отриманими нею професійними захворюваннями, встановлений в судовому засіданні. Так, позивачка час від часу змушена проходити амбулаторний та стаціонарний курси лікування, переносить фізичні страждання, позбавлена нормальних життєвих зв`язків, що вимагає додаткових зусиль для організації її життя.
Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання. 
Таким чином, судом вірно встановлено порушення ПрАТ «СУХА БАЛКА» норм трудового законодавства, що призвело до виникнення у позивачки професійних захворювань, а тому саме на роботодавця покладається обов`язок з відшкодування завданої моральної шкоди.
Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 300 000,00 грн., суд виходив з обставин отримання шкоди позивачкою, наявності фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у способі життя позивачки, зменшення обсягу трудової діяльності, необхідність проходження курсу лікування, обмеження життєвої активності позивачки і необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, неможливість відновлення попереднього стану та відсоток втрати нею професійної працездатності, із визнанням людиною з інвалідністю. 
Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов без повного та всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивачки.
Зокрема, колегія суддів дійшла висновку, що розмір моральної шкоди, визначений судом до стягнення з відповідача на користь позивача без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. 
Так, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.
В судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з професійними захворюваннями позивачці заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона втратила професійну працездатність у загальному розмірі 65% та визнана людиною з інвалідністю ІІІ групи, що свідчить про тяжкість та незворотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, а також неможливість відновлення попереднього стану.
Після втрати працездатності, у позивачки змінилися умови життя, вона позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки її постійно турбує біль та вона періодично проходить лікування, незважаючи на постійні курси лікування покращення в стані здоров`я не спостерігається.
Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивачки, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманого професійного захворювання, працю в шкідливих умовах праці протягом 10 років 08 місяцівна ПрАТ «СУХА БАЛКА», яким  не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів, що потягло втрату працездатності у загальному розмірі 65% та визнання людиною з інвалідністю ІІІ групи, що безумовно тягне за собою невідворотні зміни, як у професійному, так і у буденному житті позивачки,вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 300 000,00 грн. до 550 000,00 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб, а тому задовольняє апеляційну скаргу позивачки  ОСОБА_1 та залишає без задоволення апеляційну скарга відповідача ПрАТ «СУХА БАЛКА».
Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ПрАТ «СУХА БАЛКА» на користь держави  та збільшує цей розмірі з 3 000,00 грн. до 5 500,00 грн., тобто до одного відсотка від стягнутого розміру моральної шкоди.
Крім того, з відповідача ПрАТ «СУХА БАЛКА» на користь держави, підлягає стягненню судовий збір 8 250,00 грн. за подання позивачкою апеляційної скарги (5 500,00 грн. х 150%).
В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 - задовольнити.
Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» - залишити без задоволення.
Рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 28 листопада 2025 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» на користь  ОСОБА_1 , змінити, збільшивши цей розмір з 300 000,00 гривень до 550 000 (п`ятсот п`ятдесяти тисяч) гривень 00 (нуль) копійок, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов?язкових платежів.
Рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 28 листопада 2025 року в частині розміру судових витрат, стягнутих з Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» на користь держави, змінити, збільшивши цей розмірі з 3 000,00 гривень до 5 500 (п`яти тисячі п`ятисот) гривень 00 (нуль) копійок.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» за подання апеляційної скарги позивачкою на користь держави судовий збір у розмірі 8 250 (вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень 00 (нуль) копійок. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 24 лютого 2026 року.

Головуючий: 

Судді: