ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 р. 	Справа № 520/22808/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Русанової В.Б. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2025, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 07.11.25 по справі № 520/22808/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 за пенсійною справою № N/A4005-СБУ, починаючи з 29.07.2024 р., з 90 % грошового забезпечення на 70 % грошового забезпечення та обмеження загального перерахованого розміру пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням індексації за 2024 та 2025 рік, максимальним розміром, встановленим ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», протиправними.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату встановленої пенсії ОСОБА_1 за пенсійною справою № N/A4005-СБУ, починаючи з 29.07.2024 р., виходячи з 90% грошового забезпечення, встановленого на підставі Довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , виданої Управлінням СБУ в Харківській області за № 739 від 03.01.2025 р., та без обмеження загального перерахованого розміру пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням індексації за 2024 та 2025 рік, максимальним розміром, встановленим ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням проведених виплат. 
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем, допущено протиправні дії, які полягають у зменшенні основного розміру пенсії ОСОБА_1 за пенсійною справою № N/A4005-СБУ, починаючи з 29.07.2024 р., з 90 % грошового забезпечення на 70 % грошового забезпечення та обмеження загальний перерахований розмір пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням індексації за 2024 та 2025 рік, максимальним розміром, встановленим ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», протиправними.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 за пенсійною справою № N/A4005-СБУ, починаючи з 29.07.2024 р., з 90 % грошового забезпечення на 70 % грошового забезпечення та обмеження загального перерахованого розміру пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням індексації за 2024 та 2025 рік, максимальним розміром, встановленим ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», протиправними.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату встановленої пенсії ОСОБА_1 за пенсійною справою № N/A4005-СБУ, починаючи з 29.07.2024 р., виходячи з 90% грошового забезпечення, встановленого на підставі Довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , виданої Управлінням СБУ в Харківській області за № 739 від 03.01.2025 р., та без обмеження загального перерахованого розміру пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням індексації за 2024 та 2025 рік, максимальним розміром, встановленим ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням проведених виплат. 
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 1937,92 грн. (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) гривень 92 копійок.
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 по справі №520/22808/25 та ухвалити постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що на момент звернення до суду позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до закону України №2262-ХІІ за пенсійною справою - 2002037432 (СБУ) (з 29.07.2024), а судом першої інстанції визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 за пенсійною справою № N/А4005-СБУ починаючи з 29.07.2024, протиправними та зобов`язано здійснити перерахунок та виплату встановленої пенсії ОСОБА_1 за пенсійною справою № N/А4005-СБУ, починаючи з 29.07.2024.
Щодо проведення перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром пенсії вказує, що згідно зі статтею 43 Закону України №2262-ХІІ максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Стосовно індексації пенсії зазначає, що за приписами Постанов Кабінету Міністрів України №185 та №209 у разі, якщо розмір пенсії перевищує максимальний розмір, встановлений законом, виплата індексації здійснюється в межах максимального розміру пенсії. Вказує, що встановлення верхньої межі суми індексації не є тотожним регулюванню саме максимального розміру пенсії. Отже відповідач правомірно обмежив суму індексації пенсії до виплати, що обумовлено умовами виплати такої індексації, а не обмеження пенсії максимальним розміром.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до п.3 ч. 1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи ( в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у них доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін ( у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що з 16.11.2002 по 30.11.2017 ОСОБА_1 отримував пенсію за вислугу років призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII від 09.04.1992 (далі – Закон №2262-XII) (пенсійна справа №N/A4005 – СБУ).
Виплату пенсії позивачу припинено з грудня 2017 року у зв`язку з переходом на пенсію за іншим законом та пенсійну справу №N/A4005 – СБУ перенесено до архіву.
В період з 01.12.2017 по 28.07.2024 ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно Закону №2262 -XII не отримував.
3 29.07.2024 по 02.02.2025 позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII за пенсійною справою - 2002037432 (СБУ).
З 29.07.2024 головним управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового ОСОБА_1 , виданої Управлінням СБУ в Харківській області за № 739 від 03.01.2025 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.06.2025 по справі №520/1632/25.
Пенсія нараховується в розмірі 70% грошового забезпечення у межах максимального розміру.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо зменшення розміру пенсії, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з підстав їх обґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з загальним висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, однак вважає що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон № 2262-ХІІ).
Вказаним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Відповідно до ст. 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції Закону на момент призначення пенсії) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
Пунктом 8 розділу II Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 01.10.2011, та пунктом 23 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", який набрав чинності з 01.05.2014, до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" було внесено зміни та цифри "90" замінено цифрами "80" та цифри "80" замінено цифрами "70" відповідно.
Таким чином, внесено зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі реалізації ними такого права.
При цьому, зміна встановленого Законом максимального розміру пенсії (з 90% до 70% сум грошового забезпечення) відбулася вже після призначення позивачу пенсії.
Суд зазначає, що внесені Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" зміни до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення стосуються порядку призначення пенсії військовослужбовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років та по інвалідності військовослужбовцям є стаття 63 Закону № 2262-ХІІ.
Однак, вказаною статтею не передбачено зменшення основного розміру пенсії у разі проведення її перерахунку.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що при перерахунку пенсії військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку та погоджується з судом першої інстанції про те, що дії відповідача, які полягають у зменшенні розміру пенсії з 90 % грошового забезпечення до 70 % грошового забезпечення при проведенні перерахунку позивачу є протиправними, а позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Стосовно обмеження пенсії максимальним розміром, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.4 ст.63 Закону №2262-ХІІ, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій .
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, вперше введено в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI), який набрав законної сили 01.10.2011.
Відповідно до ст. 2 Закону № 3668-VI, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Водночас, Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч. 7 ст. 43 Закону №2262-XII.
Згідно з п. 2 резолютивної частини вказаного Рішення, положення частини 7 статті 43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.
Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ, виходив із того, що норми-принципи частини 5 статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною 5 статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.
Тобто, положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII та положення ч. 1 ст. 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.
Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII.
При цьому положення ст. 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст ч. 7 ст. 43 Закону №2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Тобто, була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що в спірних правовідносинах застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.
Аналогічний правий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 16.12.2021 у справі №400/2085/19 та від 11.07.2022 у справі №620/613/21, від 29.05.2024 у справі №560/12853/21.
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для належного захисту прав позивача необхідно задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату встановленої пенсії ОСОБА_1 починаючи з 29.07.2024 р., виходячи з 90% грошового забезпечення, встановленого на підставі Довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , виданої Управлінням СБУ в Харківській області за № 739 від 03.01.2025 р., та без обмеження загального перерахованого розміру пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням індексації за 2024 та 2025 рік, максимальним розміром, встановленим ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням проведених виплат.
Водночас, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що перерахунок необхідно здійснити за пенсійною справою № N/A4005-СБУ, оскільки з наданих відомостей Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та з протоколів перерахунку пенсії позивача вбачається, що пенсійні виплати здійснюються за пенсійною справою - 2002037432 (СБУ), а пенсійну справу № N/A4005-СБУ передано до архіву, у зв`язку з чим, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 по справі №520/22808/25 підлягає зміні, шляхом виключення з мотивувальної та резолютивної частин посилання на пенсійну справу № N/A4005-СБУ. 
Доводи відповідача, що позивачу правомірно обмежено суму індексації пенсії до виплати колегія суддів не приймає до уваги, оскільки з позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимоги стосовно обмеження розміру пенсії максимальним розміром, а не обмеження розміру індексації, як помилково вважає апелянт.
Інші доводи на які посилається відповідач не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
За приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 по справі № 520/22808/25 - змінити, шляхом виключення з мотивувальної та резолютивної частин посилання на пенсійну справу № N/A4005-СБУ.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 по справі №520/22808/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	В.Б. Русанова   З.Г. Подобайло