Справа № 191/695/25 
Провадження № 2/191/366/25
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у
складі: головуючого – судді Порошиної О.О.
за участю секретаря – Будакової Х.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник, ОСОБА_2 до Славгородської селищної ради Синельниківського району про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом, - 
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду з позовом до Славгородської селищної ради Синельниківського району про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом, під час розгляду справи позовні вимоги уточнив. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується: - свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20.12.2000 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1485 та зареєстрованим в Синельниківському БТІ в реєстрову книгу Д-1 стор. 54 №385/3 15.01.2001 року; - інформаційною довідкою КП «Новомосковське МБТІ» від 22.03.2024 року за № 210; - технічним паспортом; - витягом з реєстру будівельної діяльності; - ідентифікатором об`єкта будівництва. Під час життя, а саме 11 листопада 2015 року ОСОБА_3 склала заповіт, в якому на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належать їй на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть їй надень смерті заповіла ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Синельникове, Дніпропетровської області, податковий номер НОМЕР_1 , тобто їй. Вказаний заповіт посвідчений заступником голови виконавчого комітету Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Банк А.Д. та зареєстровано в реєстрі за № 59. Вказаний заповіт не відмінявся та новий не складався. Крім того, вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 . Спадкоємці, які у відповідності до ст. 1241 ЦК України мали б обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 відсутні. Вона у відповідності до ст. 1269, 1270 ЦК України подала до Першої Синельниківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 74693070 від 09.11.2023 року. 22.01.2025 року вона, як спадкоємець що прийняла спадщину, звернулася до державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори з проханням про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який належав ОСОБА_3 , але державний нотаріус Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовила на підставі того, що дозвільних документів на сарай 2001 року, літню кухню 2001 року та прибудову 2000 року не надано, тому право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами зареєструвати не має можливості. Дійсно спадщина складається із житлового будинку А1-1, прибудови а2, прибудови а3, сараю Г, сараю Б, літньої кухні В, вбиральні Е, входу в погреб П, погребу пг, огорожі №1-2, водо колонки № 4. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами побудований в 1959 році, а сарай літ. Г в 2001 році, літня кухня літ. В в 2001 році. Чи робила мати на вказані будівлі та споруди дозвільні документи їй невідомо. Що стосується прибудов літ.а2, а3, які вказані в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, то незрозуміло з яких причин вони вказані, так як згідно довідки БТІ №210 від 22.03.2024 року вказано, що згідно порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженого Постановою КМУ від 12.05.2023 р. №488 змінено літерацію будівель і споруд, та у переліку майна вказані прибудови а2, а3, які входили до складу будинку та окремо під час попередньої інвентаризації не виділялись.
Позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок А1-1, прибудову а2, прибудову а3, загальною площею 70,3 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визнати за ОСОБА_1 , права та обов`язки забудовника стосовно сараю літ.Г та літньої кухні літ.В, які розташовані на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Представник позивача ОСОБА_2 до початку судового засідання надав заяву в якій просив справу розглянути без його участі позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Представник відповідача, ОСОБА_4 до початку судового засідання надала заяву в якій просить справу розглянути без її участі за наявними документами у матеріалах справи.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, встановив наступне.
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 14.07.2023 року.
На день смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20.12.2000 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1485 та зареєстрованим в Синельниківському БТІ в реєстрову книгу Д-1 стор. 54 №385/3 15.01.2001 року.
Згідно інформаційної довідки КП «Новомосковське МБТІ» від 22.03.2024 року за № 210 вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку А1-1, прибудови а2, прибудови а3, сараю Г, сараю Б, літньої кухні В, вбиральні Е, входу в погріб П, погріб пг, огорожі №1-2, водоколонки № 4. Згідно порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженого Постановою КМУ від 12.05.2023 р. №488 змінено літерацію будівель і споруд, та у переліку майна вказані прибудови а2, а3, які входили до складу будинку та окремо під час попередньої інвентаризації не виділялись. Сарай літ. Г (рік забудови 2001), літня кухня літ. В (рік забудови 2001), дозвільної документації на будівництво не має.
11.11.2015 року спадкодавець, ОСОБА_3 склала заповіт, в якому на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належать їй на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть їй на день смерті заповіла ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Синельникове, Дніпропетровської області, податковий номер НОМЕР_1 . Заповіт посвідчено заступником голови виконавчого комітету Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Банк А.Д., зареєстровано в реєстрі 11.11.2015 за №59.
У відповідності до ч.1, ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ч.1, ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
За змістом ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Як наголошує ч.1-2 ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.
Відповідно до ч.1-2, ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.
Відповідно до ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.
Відповідно до ст.41 Конституції України, ч. 1 ст.319, ч. 1 ст.321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, є зокрема, визнання права. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
В матеріалах справи є постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.01.2025 року, якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке належить померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , так як дозвільних документів на сарай 2001 року, літню кухню 2001 року, та прибудову 2000 року в бюро не надано, тому право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами зареєструвати не має можливості.
З поданих позивачем документів, випливає, що за життя спадкодавець ОСОБА_3 не оформила і не зареєструвала права власності на сарай літ. Г (рік забудови 2001), літню кухню літ. В (рік забудови 2001) за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , а тому за відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно, спадкоємцям за законом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Пункт 1 ч.2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.
Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини, а виходячи з пункту 23 вказаної постанови в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно з інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.
Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а також враховуючи те, що визнання за позивачем права власності на житловий будинок А1-1, прибудову а2, прибудову а3, загальною площею 70,3 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, а також права та обов`язки забудовника стосовно сараю літ.Г та літньої кухні літ.В, які розташовані на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, не порушуватимуть права та інтереси інших осіб, а позивачу в інший спосіб не можливо захистити свої порушені права, тому позовні вимоги підлягаю задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 206, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 3, 15, 16, 76, 1216, 1220, 1233, 1234, 1236, 1261, 1268, 1275 ЦК України, суд, - 
У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок А1-1, прибудову а2, прибудову а3, загальною площею 70,3 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визнати за ОСОБА_1 , права та обов`язки забудовника стосовно сараю літ.Г та літньої кухні літ.В, які розташовані на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду може бути подано апеляційну скаргу.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

 Суддя	  О. О. Порошина