Провадження № 2/641/1438/2026 	Справа № 646/13104/25 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 квітня 2026 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:
головуючої судді Василенко О.Я.,
за участю секретаря судового засідання Кривенко А.Г.,
представника відповідача – адвоката Саєнка М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
установив:
Представник ТОВ ФК «Кредит-Капітал» - адвокат Усенко М.І. звернувся до Основ`янського районного суду міста Харкова через підсистему «Електронний суд» з позовом до  ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (за реквізитами: код ЄДРПОУ 35234236, НОМЕР_1 , банк отримувача - АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», місце реєстрації - 79029, м. Львів, вул. Смаль - Стоцького, 1, 28 корпус, 4-ий поверх) заборгованість за кредитним договором №642659 від 28.02.2023 в загальному розмірі 77979,98 грн, а також сплачений судовий збір в сумі 2 422,4 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 8 000,00 грн.
В обґрунтування позову зазначив, що 28.02.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (надалі – Товариство) та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №642659 (надалі – Договір), відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 10000 грн на умовах, визначених Договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором . Договір укладено в електронному вигляді, підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Товариство свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами Договору. 01.02.2024 ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №01022024-1, відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно і до ОСОБА_1 за Договором. Відповідач не виконав належним чином умови Договору та станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 77979,98 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту – 9999,99 грн, заборгованість за процентами – 67979,99 грн.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Саєнко М.В. просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Зазначив, що перед укладенням договору про споживчий кредит позичальнику має бути надана інформація про умови кредитування, та сторони мають узгодити істотні умови, визначені Законом України «Про споживче кредитування». Натомість, додані до позовної заяви Додаток №1 до Договору та Паспорт споживчого кредиту (стандартна форма) суперечать Договору від 28.02.2023 №642659 у частині строків кредитування. При цьому, позивачем до позовної заяви не надано Анкету-заяву ОСОБА_1 на споживчий кредит — документ, що містить персональні дані позичальника, інформацію про працевлаштування, його доходи та фінансові зобов`язання, необхідні для оцінки кредитоспроможності, яка включає паспортні дані, контакти, сімейний стан, відомості про майно, а також підтвердження достовірності інформації та згоду на обробку персональних даних. Представник вказує, що у ОСОБА_1 ніколи не було примірника Договору від 28.02.2023 №642659 із Додатком №1 до нього, тому що позивач його не надавав, чим порушив вимоги абзацу 2, 3 п.1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування». Тому вважає, що позивачем не надано доказів того, що фінансова установа належним чином та в установлений спосіб ознайомила ОСОБА_1 з Умовами та Правилами надання послуг, зокрема, шляхом вручення відповідного документа особисто під власноручний підпис, зазначені Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, а Договір від 28.02.2023 № 642659 не може вважатись укладеним та не спричиняє настання юридичних наслідків та виникнення відповідних прав і обов`язків у сторін. Представник відповідача наголошує на необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, вважає, що при укладенні договору із відповідачем позивач не дотримався вимог законодавства про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважала узгодженими фінансова установа.
Також на думку представника відповідача стягнення заборгованості за процентами та штрафами в сумі 67979,99 грн суперечить пп. 11 п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» щодо звільнення споживача у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після дня його припинення або скасування від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. А також посилається на п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 
Крім того представник відповідача вважає, що розмір заявлених позивачем витрат на правову допомогу не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вказує, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» і їх представники - АО «Апологет» зверталися із позовними заявами до різних громадян України про стягнення заборгованості за кредитними договорами, усі позовні заяви розглядалися у порядку спрощеного провадження за прискореною процедурою, бо такі справи можна віднести до незначної складності, розглядалися без виклику сторін і на підставі наданих позивачем документів, у більшості своїй - без відзивів та письмових пояснень, у більшості заявлених позовів змінювалися лише прізвища боржників і суми, тому відповідач вважає, що заявлені представником позивача витрати на професійну правову допомогу в сумі 8000 гривень не відповідають вимогам ч. 4 ст.137 ЦПК України і, у разі задоволення позову, не повинні перевищувати 2000 (двох) тисяч гривень.
Представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якому вказав на порушення представником відповідача строку на подання відзиву. Зазначив, що підписуючи Договір, відповідач підтвердив, що перед укладенням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством, що розміщені на Вебсайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Тому за твердженням позивача вся необхідна інформація для укладення кредитного договору розміщена на сайті кредитодавця та, зокрема, в Особистому кабінеті позичальника, Правилах надання грошових коштів у позику, паспорті споживчого кредиту та безпосередньо у кредитному договорі – після ознайомлення з якою відповідач погодившись на умови підписав Договір. Істотні умови договору (сума кредиту, процентна ставка, умови нарахування відсотків, строк кредитування) чітко фіксуються в Договорі № 642659, укладення Договору відбулося в електронній формі, що підтверджується використанням одноразового ідентифікатора, який є аналогом власноручного підпису відповідача. Вважає аргумент відповідача про не надання анкети-заяви безпідставним та таким, що не спростовує факт укладення кредитного договору, оскільки закон не містить імперативної вимоги щодо обов`язкової наявності окремого документа під назвою «анкета-заява» у паперовому вигляді, якщо договір укладено в електронній формі. Сам Договір №642659 вже містить у собі всі необхідні реквізити та персональні дані відповідача, які він надав під час реєстрації. Вважає, що твердження відповідача про не ознайомлення з умовами договору спростовується його власними діями, оскільки відповідач протягом строку дії договору частково сплачував відсотки та тіло кредиту: 29.03.2023 сплачено 30,00 грн в рахунок погашення відсотків та 0,01 грн в рахунок тіла кредиту. Відповідачу відсотки за користування кредитними коштами були нараховані в межах строку кредитування, а нарахування будь-яких штрафних санкцій та відсотків річних за невиконання відповідачем зобов`язання ні первісним кредитором, ні позивачем не здійснювалося. Також вказав, що заявлена сума у 8 000,00 грн витрат на правову допомогу є співмірною зі складністю справи про стягнення кредитної заборгованості, яка потребує не лише знання банківського законодавства, а й аналізу значного обсягу документації, сума відповідає середнім ринковим розцінкам на подібні юридичні послуги в Україні. 
Процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Основ`янського районного суду міста Харкова від 19.12.2025 позовну заяву передано на розгляд до Слобідського районного суду міста Харкова за підсудністю. 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2026 справа передана на розгляд судді Василенко О.Я.
Ухвалою судді від 16.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; задоволено клопотання позивача та витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо банківської карти відповідача та зарахування кредитних коштів.
26.01.2026 на адресу суду надійшов лист АТ КБ «ПриватБанк» з наданням інформації відповідно до ухвали.
02.02.2026 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Саєнка М.В. надійшов відзив на позовну заяву.
Судове засідання, призначене на 12.02.2026, було відкладено за клопотання представника позивача.
12.02.2026 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача – адвоката Усенка М.І. надійшла відповідь на відзив.
У судові засідання представник позивача не з`явився, у заявах по суті просив розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.
У судові засідання відповідач не з`явився, по дату, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, його інтереси відповідно до наданих повноважень представляв адвокат Саєнко М.В.
У судовому засіданні представник відповідача підтвердив аргументи, викладені ним у відзиві на позовну заяву, додатково надав пояснення, в яких вказав, що Додаток №1 до Договору №642659 та Паспорт споживчого кредиту (стандартна форма) суперечать договору №642659 у частині строків кредитування: відповідно до Додатку №1 та Паспорт споживчого строк кредитування 360 днів, тоді як в договорі №642659 вказано 420 днів, вказав, що примірника Договору №642659 у ОСОБА_2 ніколи не було. ОСОБА_1 не заперечує, що отримав кредит у розмірі 10000 грн, і готовий сплатити грошові кошти у сумі 9999,99 грн, а щодо суми нарахованих процентів за користування кредитом – вважає її занадто великою і непропорційною тілу кредиту, що на думку представника відповідача суперечить п.5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Також посилався на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України, положення Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09.04.1985 №39/248 та Хартію захисту споживачів, схвалену Резолюцією Консультативної ради Європи від 17.05.1973 №543, а також на рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 №7-рл/2013 - щодо слабкої сторони споживача у правовідносинах. Наполягав на зменшенні витрат на правову допомогу. Просив долучити до матеріалів справи та врахувати при ухваленні рішення довідки про отримання ОСОБА_1 допомоги за надання соціальних послуг по догляду за невиліковно хворою собою – його бабусею, а також копії свідоцтв про смерть бабусі та матері відповідача, що вказують на скрутне становище ОСОБА_1 .
Фактичні обставини, встановлені судом
28.02.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №642659 (далі - договір №642659 або Договір), відповідно до якого Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язуються одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. 
Договір містить усі істотні умови кредитного договору, що визначені ст. 638 ЦК України, Законами України «Про споживче кредитування», «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Положенням про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого постановою Правління НБУ від 03.11.2021 № 113. 
Сторони погодили такі умови: сума кредиту 10000,00 грн; строк кредиту 420 днів, періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів; детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком № 1 до Договору. Фіксована стандартна процентна ставка 2,2% в день, що застосовується у межах строку кредиту, та знижена процентна ставка 0,01% в день, яка застосовується, якщо відповідач виконає передбачені Договором умови для її застосування (п.1.1 - 1.5 Договору).
Відповідно до Додатку №1, який є невід`ємною частиною Договору, дата повернення кредиту та сплати процентів – 23.02.2024. Загальна сума процентів за користування кредитом в межах строку користування за Додатком № 1 (28.02.2023 – 23.02.2024) – 72630 грн.
Договір укладено в електронному вигляді за допомогою інформаційно-комунікаційної системи (ІКС), частиною якої є офіційний вебсайт кредитодавця https://selfiecredit.com/ua, у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію», підписано з боку відповідача електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Інформація про прізвище, ім`я та по батькові відповідача (споживача), місце проживання, РНОКПП, паспортні дані, відомості про дату та час підписання Договору згенеровано в момент підписання Договору, містяться в розділі 10 «Реквізити та підписи сторін».
На виконання Договору 28.02.2023 Товариство надало відповідачу кредит в сумі 10000,00 грн на банківський рахунок відповідача за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_2 , емітованої АТ КБ «ПриватБанк», як це визначено в п. 2.1 Договору, та підтверджується довідкою платіжного провайдера – ТОВ «Пейтек» (а.с. 29) та довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 19.01.2026 №20.1.0.0.0/7-260119/26489-БТ про зарахування на рахунок відповідача коштів кредиту в розмірі 10000,00 грн (а.с. 75).
01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» укладено Договір факторингу №01022024-1, відповідно до якого на підставі Реєстру боржників право вимоги за Договором перейшло до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (а.с. 36-41). Позивач також надав платіжну інструкцію №74877 від 01.02.2024 на підтвердження сплати фінансування зі відступлення права вимоги за договором факторингу (а.с. 42).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за Договором становить 78009,99 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту – 9999,99 грн.; заборгованість за процентами за користуванням кредитом – 67979,99 грн. Проценти нараховано в межах строку кредитування: за зниженою ставкою 0.01% в день протягом першого (пільгового) періоду та за ставкою 2,2 % починаючи з другого періоду протягом строку кредитування (а. с. 29-35). 
Отже, між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1047, 1055 ЦК України договір позики (кредиту) укладається у письмовій формі. Згідно з ч. 2 п.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. 
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
При цьому, відповідно до п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно - цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Суд встановив, що Договір укладено за допомогою інформаційно-комунікаційної системи (ІКС), частиною якої є офіційний вебсайті кредитодавця https://selfiecredit.com/ua, у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію», підписано з боку відповідача електронним підписом одноразовим ідентифікатором А733, дата підписання Договору (з Додатком №1 до Договору) 28.02.2023 об 21:51:10, що відповідає приписам п. 6 ст. 3 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», п. 12 ч. 1 ст. 1, ст. 17 Закону «Про електронні довірчі послуги».
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.
Підписанням Договору відповідач підтвердив, що перед підписанням Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; б) вказана в ч. 1, 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб - сайті; він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством, що розміщені на Вебсайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (п.9.8. Договору). 
Отже, оскільки Договір підписаний відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, він укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію».
Перед укладенням Договору відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту – Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.
На виконання Договору Товариство надало кредит в сумі 10000,00 грн шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок відповідача за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки), зазначеної позивачем в Договорі, кредит надано через платіжну систему платіжного провайдера, що надає послуги позивачу. Кошти не були позивачем повернуті як помилково отримані, ними він розпорядився на власний розсуд, а так само не скористався своїм правом, визначеним ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» на відмову від Договору протягом 14 днів, що, на думку суду, свідчить про справжнє волевиявлення на укладення Договору та користування результатами його укладення.
За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за Договором становить 77979,98 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту – 9999,99 грн, заборгованість за процентами – 67979,99 грн. 
Суд встановив, що проценти нараховані в межах строку кредитування, а саме з 28.02.2023 – 23.02.2024, тобто протягом 279 календарних днів. Отже, на переконання суду, зазначення в Договорі іншого строку кредиту (420 днів), який очевидно є набагато довшим за строк кредитування, обумовлений в Паспорті споживчого кредиту та Додатку №1 до Договору (Графік платежів), тим не менше не призвело до порушення прав відповідача як споживача фінансових послуг, оскільки період фактичного нарахування процентів не охоплює навіть 360 днів. Суду також не надано доказів визнання Договору недійсним, зокрема, в частині строку кредитування.
Отже, вимоги в частині стягнення зазначених сум є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо інших аргументів представника відповідача суд дійшов таких висновків.
Підписанням Договору відповідач підтвердив, що дані, що стосуються його особи (дані паспорту, РНОКПП, ПІБ, місце проживання, інше) зазначені в преамбулі та реквізитах сторін цього Договору є актуальними, правильними та відповідають дійсності (п. 9.8. Договору). Крім того, відповідно до п.1.15, п.1.1 Договору перед укладенням Договору Товариством була здійснена електронна ідентифікація та верифікація у один із способів, що вказані в цьому пункті. Положеннями ст. 10 Закону України «про споживче кредитування» визначено порядок оцінювання кредитодавцем кредитоспроможності споживача відповідно до його внутрішньої політики, в тому числі на підставі достатньої інформації, отриманої від споживача, та, за необхідності, на основі інформації, законно отриманої з інших джерел. Наявність окремого документа - Анкети-заява закон не передбачає. 
Суд не враховує також твердження представника відповідача про відсутність у ОСОБА_1 його примірника Договору, з таких міркувань. Пунктом 9.10. Договору передбачено, що сторони домовились, що примірник цього Договору вважається отриманим споживачем, якщо Товариство його направило на електронну адресу, вказану споживачем в Особистому кабінеті/Договорі та/або безпосередньо в Особистий кабінет. У випадку відправлення Договору в Особистий кабінет, споживач приймає та підтверджує, що дані Особистого кабінету є його контактними даними, які були ним зазначені під час укладення Договору та які дають можливість споживачу переглядати укладений Договір, завантажити його на свій персональний комп`ютер або інший пристрій, створити копію на паперовому носії і таким чином отримати у формі, що унеможливлює зміну його змісту. Примірник договору, а також додатки до нього надсилаються споживачу одразу після його підписання, але до початку надання кредиту. Повторне направлення Договору споживачу здійснюється на запит споживача, що може бути направлений споживачем Товариству в письмовій формі на поштову адресу, в письмовій (електронній) формі на електронну адресу або шляхом подання споживачем заявки засобами телефонного зв`язку до Контакт-центру. А пунктом 9.10.1 Договору передбачені умови виготовлення та отримання засвідчених копій Договору на папері з електронного документа.
При цьому, як встановив суд, Договір укладений в електронному вигляді, в ІКС Товариства, через Особистий кабінет відповідача, де відповідач має можливість, зокрема, надати Товариству свої ідентифікаційні/персональні дані/доступ до ідентифікаційних/персональних даних, укладати з Товариством кредитні правочини, отримувати інформацію та документи, пов`язані з наданням та обслуговуванням кредиту (в т.ч. суму заборгованості за кредитом, строки погашення, інше), та інше (розділ «Терміни та визначення в договорі»). Водночас відповідач не надав суду будь-яких доказів звернення відповідача до Товариства з приводу відсутності електронного Договору в його Особистому кабінеті, а так само з вимогою надати йому паперової копії Договору. 
Дослідженням матеріалів справи та наданих доказів встановлено, що сума заборгованості, яку просить стягнути позивач, складається з суми (тіла) кредиту та процентів за користування кредитом, нарахованих в межах строку кредитування відповідно до ст.1048 ЦК України. Позивач не просить стягнути проценти за ст. 625 ЦК України, а також будь-яких штрафних санкцій, в тому числі неустойка. Згідно з наданим розрахунком заборгованості неустойка (штраф, пеня), проценти річних відповідно до ст.625 ЦК України за Договором не нараховані. Отже, нараховані проценти за користування кредитом не є сумою компенсації за невиконання відповідачем своїх зобов`язань, а тому суд не встановив порушення п.5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2662,40 грн.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження витрат представник позивача надав Договір про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025 №0107, акт наданих послуг №109 від 08.12.2025, детальний опис наданих послуг до акту, відповідно до яких визначено розмір понесених витрат на правову допомогу на суму 8 000 грн.
Досліджуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу на предмет їх обґрунтованості та пропорційності, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30.09.2020 у справі №360/3764/18, за якою при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Підсумовуючи викладене, суд звертає увагу позивача на те, що понесені ним судові витрати повинні бути не лише фактично сплаченими та неминучими, а і обґрунтованими, тобто не завищеними та співмірними з критерієм складності справи.
Суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, яка вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Суд бере до уваги, що рішення у справі ухвалене на користь позивача, нескладність справи, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та кількість підготовлених і поданих представником позивача до суду заяв по суті, їх складність та об`ємність, витрачений час, а також ту обставину, що адвокатом подано до суду кілька аналогічних позовних заяв, які практично є ідентичними за змістом, обґрунтуванням та викладеними обставинами, суд вважає, що сума витрат у розмірі 8 000 грн є завищеною.
Відтак, на засадах співмірності та справедливості, враховуючи заяву представника відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню з відповідача у сумі 2 000 грн.
Керуючись ст. 4, 10 - 13, 141, 263 - 265, 268, 273, 280 - 283, 354, 355 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором– задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (за реквізитами: код ЄДРПОУ 35234236, НОМЕР_4 , банк отримувача - АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», місце реєстрації - 79029, м. Львів, вул. Смаль - Стоцького, 1, 28 корпус, 4-ий поверх) заборгованість за кредитним договором №642659 від 28.02.2023 в загальному розмірі 77979,98 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (за реквізитами: код ЄДРПОУ 35234236, НОМЕР_4 , банк отримувача - АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», місце реєстрації - 79029, м. Львів, вул. Смаль - Стоцького, 1, 28 корпус, 4-ий поверх) сплачений судовий збір в сумі 2422,4 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за вебадресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Я.Василенко