Справа № 504/3320/25 
Номер провадження 2/504/1544/26 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.02.2026	с-ще Доброслав 	

Доброславський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Вінської Н.В.,
секретаря Коцар А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селище Доброслав цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 по відношенню до її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також позивач просить суд, стягнути аліменти з ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття.
У обґрунтування позову зазначає що, ІНФОРМАЦІЯ_2 в віці 34 років помер син позивача - ОСОБА_4 , який перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 з 2016 року.
Від спільного життя ІНФОРМАЦІЯ_3 в них народився син ОСОБА_3 - онук позивачки. 
Фактично, з 2016 року вихованням, фізичним та духовним розвитком спільних з відповідачем дітей займається лише батько - позивач у справі ОСОБА_5 .
Протягом останніх п`яти років відповідачка стала випивати і фактично вести аморальний спосіб життя, а останні три роки онук ОСОБА_6 проживає в сім`ї позивача в с. Вовківське. При цьому, відповідач - ОСОБА_2 самоусунулась від виховання сина, виїхала за кордон де і зараз перебуває. За весь цей час мати дитиною не цікавилась, його вихованням та фізичним розвитком не займається, здоров`ям не переймається. 
Представник позивача адвокат Редванська Н.В. та позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явились, надавши до суду про проведення судового розгляду у відсутність позивача якою позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомила, заяви та клопотання не надавала, суд виходячи з вимог ст.280 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.
Згідно ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_6 , батьками якого у відповідності до свідоцтва про народження є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22.02.2017 року.
Батько дитини ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області складено актовий запис №137 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 ..
Позивач ОСОБА_1 - є матір`ю померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та відповідно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 є її онуком. 
ОСОБА_6 наразі проживає з позивачем за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується актом обстеження матеріально побутових умов сім`ї.
Згідно до наданої з місця навчання характеристики ОСОБА_6 навчається у Вовківській гімназії Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області з першого класу .Вихованням хлопчика займається бабуся та дідусь, які весь час цікавляться навчанням та поведінкою ОСОБА_3 . Батьківські збори відвідує систематично бабуся , яка з розумінням ставляться до рекомендацій вчителя. Батьки ( мати) не приділяє увагу навчанню та вихованню сина. За три роки навчання мати жодного разу не поцікавилась навчанням сина.
Рішенням виконавчого комітету Чорноморської селищної ради ради Одеського району Одеської області від 13.11.2025 року №144 затверджено Висновок Органу опіки та піклування Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відносно її малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Наданим до суду висновком підтверджені обставини викладені у позовній заяві та окрім того Служба у справах дітей Чорноморської селищної ради організувала відвідування за адресою проживання та реєстрації відповідача ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 , з метою обстеження умов проживання, з`ясування особистої думки щодо можливості її позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_6 . По результатам відвідування було встановлено, що ОСОБА_2 тривалий час не проживає за вказаним адресом. Зі слів рідної сестри, ОСОБА_7 , її сестра кілька місяців тому (приблизно у червні 2025 року) самостійно виїхала за межі України. Про свої наміри нікого не попередила, свого малолітнього сина залишила під опікування ОСОБА_1 , рідної бабусі дитини. Також зазначила, що її сестра вже кілька років не займається вихованням, доглядом та матеріальним утриманням свого сина. Дитина постійно проживає зі своєю бабусею ОСОБА_1 в с. Вовківське, яка забезпечує всі потреби дитини, її навчання. Мати дитини вела асоціальний спосіб життя, систематично вживала алкоголь, участі у житті дитини не брала, не цікавилась її потребами, здоров`ям та навчанням. А коли виїхала за межі України - взагалі не виявляла зацікавленості життям сина і спілкуванням з ним, відтоді не виходила на зв`язок, заблокувала контакти в соціальних мережах. За період проживання сестри в квартирі, яка їм обом належить, з`явилася заборгованість по комунальним послугам та виплатам по оформленим нею кредитам.
Частинами 4 та 5 статті 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів, зокрема щодо позбавлення та поновлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Сімейним кодексом України у статті 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти.
Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Частиною 1 статті 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно зі статтею 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.
У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін., що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Постановою КЦС ВС від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19 зроблено висновок, що поведінка особи, яка свідомо змінює країну проживання, не бере участі у вихованні дитини, свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні ст.164 СК України і може бути підставою для позбавлення цієї особи батьківських прав щодо дитини.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 грудня 2018 року у справі №404/6391/16-ц (провадження №61-40224св18), від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19 (провадження №61-1344св20).
Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.
З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).
Відповідач ОСОБА_2 повністю ігнорує свої батьківські обов`язки, самоусунулась від виховання та утримання сина, не цікавиться не цікавиться його життям, тобто свідомо обрала такі життєві умови, за якими її участь у вихованні сина є недостатньою, що у свою чергу свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні статті 164 СК України. 
ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії» заява №70879/11 встановив відсутність порушень національними судами російської федерації статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією.
Враховуючи вище зазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останній положення ст.169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При розгляді справи суд позбавлений можливості врахувати доводи відповідачки, щодо відмовлення в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, оскільки відповідач не скористався своїм правом та не надав відзив на позовну заяву.
Тому при винесенні рішення суд виходить з позовних вимог, які вважає справедливими, розумними та співмірними.
Крім того, водночас, згідно ч.4 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до ч. 2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку утримувати дитину та відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом.
Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Суд вважає, що достатнім розміром стягуваних аліментів в інтересах дітей буде розмір 1/4 частини від усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити рішення в частині стягнення аліментів - до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.
Оскільки позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір то з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн. на користь позивача.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.150,164,165,167,171, Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, ст.ст. 6-13, 19, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд -
в и р і ш и в :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів- задовольнити
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_4 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову, тобто з 21.08.2025 року, і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_4 сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя : Вінська Н. В.