18.03.26
22-ц/812/606/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 року м. Миколаїв 

справа №468/1793/25
провадження №22-ц/812/606/26

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого Локтіонової О. В.,  суддів: Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,
із секретарем судового засідання – Колосовою О. М.,
без участі учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 11 грудня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Звягіної О. В. у приміщенні суду у м. Баштанка Миколаївської області, за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

 
Короткий зміст вимог

 
В серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеною вище заявою, яку обґрунтовувала наступним.
Заявниця вказувала, що вона з 2021 року проживала разом з ОСОБА_2 як дружина та чоловік. Шлюб з ОСОБА_2 офіційно не зареєстрований, оскільки вони не бачили в цьому потреби. За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм їх житла: робили ремонти, купували меблі та інші предмети домашнього побуту. Вони мешкали в будинку АДРЕСА_1 , який спочатку винаймали, а в 2024 році ОСОБА_2 придбав його у попереднього власника. 
В лютому 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 був мобілізований в Збройні Сили України. Місцем проходження його служби була військова частина НОМЕР_1 . При цьому вони і надалі підтримували стосунки як чоловік та дружина. ОСОБА_2 надавав їй матеріальну допомогу, перераховував кошти. Вони постійно були на зв`язку. 
21 жовтня 2023 року під час участі у бойових діях ОСОБА_2  отримав численні тяжкі поранення, внаслідок чого не зміг в подальшому нести службу в ЗСУ. 13 травня 2024 року він був звільнений з військової служби в зв`язку з непридатністю до військової служби, з виключенням з військового обліку. 11 жовтня 2024 року йому було встановлено першу групу інвалідності. 
Під час лікування ОСОБА_2 в медичних закладах, вдома, після його виписки з лікарні, заявниця весь час доглядала за ним, надавала допомогу з самообслуговування, повністю піклувалася про його потреби, возила до лікарень, оскільки він потребував постійної сторонньої допомоги. 
Не дивлячись на це, стан здоров`я ОСОБА_2 погіршувався і ІНФОРМАЦІЯ_3 він помер. Вона займалася його похованням.
01 травня 2025 року вона звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_4 для оформлення одноразової грошової допомоги як жінці загиблого військовослужбовця. Проте їй було відмовлено у зв`язку із неможливістю встановлення її права на отримання цієї допомоги.
Посилаючись на вказані обставини, заявниця просила встановити факт проживання однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу з 2021 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 13 серпня 2025 року Міністерство оборони України залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи.
Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 11 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено.
Встановлено факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 2021 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що заявниця довела факт спільного проживання з померлим однією сім`єю як чоловіка та жінки у вказаний період. 

Узагальнені доводи апеляційної скарги 

Не погодившись з рішенням суду, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, міністерство зазначало, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованих шлюбах з іншими особами, а тому встановлення факту проживання їх однією сім`єю без реєстрації шлюбу є неможливим.

Фактичні обставини справи

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 .
З військового квитка ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 07.02.2023 випливає, що він був призваний на військову службу у військову частину НОМЕР_1 у 2023 році, присягу прийняв 13.02.2023. У графі сімейний стан вказано – громадянський шлюб.
З витягу з наказу командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади від 13 травня 2024 року вбачається, що старшого солдата ОСОБА_2 звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «б» (на підставі висновку (постанови) військо-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку).
Згідно із довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №520376 від 11 жовтня 2024 року ОСОБА_2 було встановлено групу інвалідності – перша А (поранення, пов`язане із захистом Батьківщини). Відповідно до висновку він потребував постійного стороннього догляду.
18 червня 2024 року ОСОБА_2 видав на ім`я ОСОБА_1 довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Остапенком В. В., номери в реєстрі 1137,1138, для представлення його інтересів в уповноважених органах з питань купівлі на його ім`я житлового будинку з прилеглими до нього господарськими та побутовими спорудами та будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 . 
Відповідно до витягу з Реєстру Баштанської територіальної громади №2024/008661273 від 22 липня 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований з 22 липня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з актом про встановлення факту спільного проживання громадянки ОСОБА_1 та громадянина ОСОБА_2 від 22 липня 2025 року, складеного депутатом Баштанської міської ради Зюзько Г. С. у присутності сусідів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно спільно проживали з 2021 року на території Плющівського старостинського округу за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зі слів сусідів-свідків, вели спільне господарство, були задоволені спільним проживанням, жили у мирі, без сварок, мали гарні стосунки, завжди були доброзичливими і ввічливими один з одним. ОСОБА_1 здійснювала постійний догляд за ОСОБА_2 після важкого поранення, отриманого при виконанні бойового завдання під час війни в України.
Листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 02 травня 2025 року №3/5537, ОСОБА_1 повідомлено, що без надання документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що заявниця була членом сім`ї загиблого солдата ОСОБА_2 , або перебування на утриманні відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» неможливо встановити право заявниці на отримання частки одноразової грошової допомоги.
За повідомленням в.о. завідувача Баштанської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 19 листопада 2025 року №395/01-09 спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на 19 листопада 2025 року не заводилася, витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі не формувався.
Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що заявниця з 2021 року проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 .
Відповідно до актового запису про шлюб №1778 від 28.12.1990 ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 .
Згідно з актовим записом про шлюб №67 від 31.08.2015 ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_7 .

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Стаття 315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Відповідно до частин 2, 4 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Стаття 25 СК України передбачає, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня
2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.
У постанові від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц).
Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі №303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі №204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі №694/1540/20).
Реєстрація місця проживання жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу. Так само факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не може бути встановлений лише показаннями свідків та наявністю спільних фотографій за відсутності інших доказів (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2023 року у справі №543/563/22).
Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13 сформулювала висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Ухвалюючи рішення про задоволення вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання її однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період часу з 2021 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд першої інстанції виходив з того, що заявниця довела факт спільного проживання з померлим однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу у вказаний період.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.
Досліджені докази свідчать, що як  ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 мають укладені шлюби з іншими особами, а тому встановлення факту проживання їх однією сім`єю без реєстрації шлюбу є неможливим.
ОСОБА_1 вказаного факту належними доказами не спростувала.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.
Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 11 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий   О. В. Локтіонова

Судді  Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова 

Повне судове рішення складено 18 березня 2026 року.