Головуючий І інстанції: Григоров Д.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 р. 	Справа № 520/17304/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/17304/25
за позовом Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України 
до  Фізичної особи – підприємця ОСОБА_1   
про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути до бюджету України з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), суму податкового боргу в загальному розмірі 38 728,34 гривень.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2025 задоволено позовні вимоги.
Стягнуто до бюджету України з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), суму податкового боргу в загальному розмірі 38 728,34 грн. (тридцять вісім тисяч сімсот двадцять вісім) гривень, 34 коп.
Відповідач, не погоджуючись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилався на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, зокрема, зазначив, що суд не врахував, що податкова вимога не була вручена йому належним чином, Також, зазначає, що рішення прийняте без його участі, що обмежило його право надати пояснення та докази. Зазначає, що частину боргу вже почав погашати про що письмово повідомив податковий орган.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено судовим розглядом, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 внесений до Державного реєстру фізичних осіб України за реєстраційним номером облікової картки 3590804897 та 09.11.2021 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Станом на дату подання позову ФОП ОСОБА_1 має заборгованість у загальному розмірі 38 728,34 гривень (основний платіж) по єдиному податку з фізичних осіб (18050400), яка виникла в результаті несплати податкових зобов`язань, визначених платником податків самостійно, а саме:
- податкова декларація платника єдиного податку - фiзичної особи-пiдприємця (для третьої групи - квартал, мiсяць) № 9424690999 вiд 08.02.2025 за терміном сплати 19.02.2025 нараховано - 39 933,10 гривень, сплачено - 1 204,76 гривень, до стягнення – 38 728,34 гривень (основний платіж)
В подальшому податковим органом було сформовано та направлено платнику податків податкову вимогу від 24.04.2025р. № 0006098-1310-2040., що підтверджується копією рекомендованого повідомлення АТ "Укрпошта" №0601140070134. Зазначена податкова вимога за наявними у суду доказами відповідачем не оскаржувалась та є чинною.
З огляду на несплату відповідачем зазначеного податкового боргу позивач звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, у встановлені законодавством строки, не сплатив податковий борг.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.
Згідно з п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визначається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.
За визначенням, наведеним в п.п. 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Пунктом 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата у повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Згідно з п. 295.3 ст. 295 ПК України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.
Пунктом 59.1 статті 59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно п.п. 14.1.153, п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
За приписами п 42.2. та п. 42.5 ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно з п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Як встановлено судовим розглядом, Головним управлінням ДПС у Харківській області на адресу ОСОБА_1 надіслано податкову вимогу від 24.04.2025р. № 0006098-1310-2040., що підтверджується копією рекомендованого повідомлення АТ "Укрпошта" №0601140070134.
Станом на дату подання позову ФОП (01.07.2025) ОСОБА_1 має заборгованість у загальному розмірі 38 728,34 гривень (основний платіж) по єдиному податку з фізичних осіб (18050400), яка виникла в результаті несплати податкових зобов`язань, визначених платником податків самостійно, а саме: - податкова декларація платника єдиного податку - фiзичної особи-пiдприємця (для третьої групи - квартал, мiсяць) № 9424690999 вiд 08.02.2025 за терміном сплати 19.02.2025 нараховано - 39 933,10 грн, сплачено - 1 204,76 грн, до стягнення - 38 728,34 грн (основний платіж).
Доказів погашення заборгованості у добровільному порядку відповідачем до суду першої інстанції надано не було, а отже, враховуючи наявність податкового боргу, чинної податкової вимоги, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог є правильним.
Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для скасування судового рішення через здійснення відповідачем часткової сплати податкового боргу у сумі 1500, 00 грн, до постановлення судового рішення судом першої інстанції, колегія судді відхиляє з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 6 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Відповідно до ч. 4 ст. 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження часткової сплати податкового боргу до суду першої інстанції надано не було, а отже часткове погашення відповідачем заборгованості у розмірі 1500 грн. до ухвалення судового рішення судом першої інстанції не є підставою для його скасування або зміни, оскільки суд першої інстанції при цьому не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б привели до неправильного вирішення справи.
При цьому, сума частково сплаченого відповідачем у добровільному порядку податкового боргу не призводить до його переплати, оскільки є відображеною в інтегрованій картці платника податків, тобто врахована податковим органом з метою визначення остаточної суми боргу, яка підлягає стягненню під час виконання судового рішення у цій справі
Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи – підприємйя ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2025 по справі № 520/17304/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	З.Г. Подобайло   В.В. Катунов