Справа № 496/4974/25
Провадження № 2-о/496/16/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2026 року Біляївський районний суд Одеської області у складі: 
головуючої - судді Портної О.П.,
за участю: 
секретаря - Рябової А.П.,
представника заявника - ОСОБА_1 ,
заявниці -  ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку окремого провадження цивільну справу
за заявою:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,
заінтересована особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Наталія Юріївна, місце знаходження за адресою: індекс 65045, м. Одеса, вул. Преображенська, буд. 57,
вимоги заявниці: про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,
заінтересована особа - будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи без її участі, -

В С Т А Н О В И В:
І. Виклад позиції заявниці та заінтересованої особи.
1. 05.08.2025 року  ОСОБА_2 (далі - заявниця) звернулася до суду з залученням заінтересованої особи - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чужовська Наталія Юріївна (далі - заінтересована особа),із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
2. Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 було АДРЕСА_2 . Фактично ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали за адресою: АДРЕСА_3 . Під час спільного проживання заявниця та ОСОБА_3 мали спільний бюджет та вели спільне господарство. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 планували зареєструвати, в установленому законодавством порядку, свої відносини, але, через смерть матері нареченого, це видалося не на часі. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири під АДРЕСА_4 . З метою оформлення своїх спадкових прав заявниця звернулася до заінтересованої особи в результаті чого була відкрита спадкова справа № 10/2025, але у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 було відмовлено та рекомендовано зщвернутися до суду з питання встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим, ОСОБА_3 протягом 5-ти років до відкриття спадщини. У зв`язку з тим, що єдиною можливістю довести своє право на спадщину є звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заявниця звернулася до суду.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
3. До матеріалів заяви заявницею було долучено клопотання про виклик та допит свідків (т. 1 а.с. 8) та клопотання про витребування доказів (т. 1 а.с. 9).
4. Заінтересована особа, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, але надала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність. (т. 1 а.с. 214)
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
5. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2025 року, цивільну справу № 496/4974/25, передано до провадження головуючій судді Біляївського районного суду Одеської області Портній О.П. (т. 1 а.с. 206)
6. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 11.08.2025 року було відкрито окреме провадження у справі, призначено справу до розгляду та задоволено клопотання заявниці про витребування доказів. (т. 1 а.с. 207-208)
7. В судовому засіданні, яке відбулося 26.02.2026 року, суд на місці ухвалив задовольнити клопотання заявниці про виклик та допит свідків. (т. 2 а.с. 33-35)
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносини.
8. Судом встановлено, що з копії Заяви про державну реєстрацію шлюбу, адресованій Пересипському відділу ДРАЦС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вбачається, що наречений, ОСОБА_3 та наречена, ОСОБА_2 мали намір зареєструвати шлюб 09.01.2025 року. Заява прийнята 07.12.2024 року. (т. 1 а.с. 16-17, 18)
9. Згідно копії ПОВТОРНОГО Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 21.03.2025 року Хаджибейським відділом ДРАЦС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а/з № 2514, батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 19)
10. З копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданої 09.01.2025 року Доброславським відділом ДРАЦС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а/з № 40, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 (а.с. 20)
11. 02.06.2025 року між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , Публічний договір про надання медичних послуг на користь третьої особи, витрати по якому були сплачені 03.06.2025 року. (т. 1 а.с. 25-26, 33)
12. 02.06.2025 року між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 укладено Попередній договір про укладання в майбутньому договору з надання соціальних послуг підтриманого проживання осіб похилого віку. (т. 1 а.с. 27-32)
13. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 10.06.2025 року Дачненською сільською радою Одеського району Одеської області, а/з № 138. (т. 1 а.с. 34)
14. На підтвердження понесених заявницею витрат на поховання ОСОБА_3 , до матеріалів справи долучено копію Договору-замовлення на організацію та проведення поховання (т. 1 а.с. 35-36)
15. Фото-світлинами, наявними в матеріалах справи, заявницею підтверджено факт спільного з ОСОБА_3 відпочинку та святкування свят. (т. 1 а.с. 11-15)
16. ОСОБА_5 на праві особистої приватної власності належала квартира під АДРЕСА_4 , що підтверджується копією Свідоцтва про право власності, виданого 03.07.2007 року виконавчим комітетом Одеської міської ради Одеської області на підставі довідки житлово- будівельного кооперативу «Ленінський-33» від 26.10.2006 року за № 66, (т. 1 а.с. 23) право власності за яким зареєстровано Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 26.10.2007 року, реєстраційний номер: 20794095, номер запису: 288 в книзі: 51к-96 (т. 1 а.с. 24).
17. 09.07.2025 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. надано ОСОБА_2 роз`яснення щодо необхідності звернення до суду з метою встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим ОСОБА_3 протягом не менш як п`яти років до моменту його смерті. (т. 1 а.с. 37)
18. На підтвердження ведення спільного господарства, заявницею до матеріалів справи долучено копії квитанції за оплату житлово-комунальних послуг, придбання предметів фасаду, установок, домашньої техніки, предметів домашнього побуту, будівельних матеріалів, а також виписки про рух коштів. (т. 1 а.с. 38-202)
19. З копії спадкової справи № 10/2025 заведеної щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , вбачається, що вона заведена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 02.07.2025 року за заявою ОСОБА_2 , що є єдиною спадкоємицею, яка виявила бажання прийняти спадщину після спадкодавця. (т. 2 а.с. 3-27)
20. На випадок своєї смерті ОСОБА_3 розпоряджень за залишив, що підтверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 81724573 від 02.07.2025 року. (т.2 а.с. 8)
21. Допитані в судовому засіданні, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повідомили суду, що заявниця разом з ОСОБА_3 проживали близько 20 років, а саме з 2007 року. Пояснили, що заявниця знайома з спадкодавцем більш ніж 20 років. Після знайомства почали жити разом до смерті ОСОБА_3 , за зареєстрованим місцем проживання заявниці, а саме: АДРЕСА_3 , вели спільне господарство. (т. 2 а.с. 33-35)
V. Оцінка Суду.
22. У ч. 1 ст. 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
23. Відповідно до норм ст.ст. 12 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
24. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
25. Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
26. Частиною 2 ст. 21 СК України встановлено, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
27. Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
28. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин (спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст.ст. 3 74 СК України), оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.
29. Наведене узгоджуються із правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19), неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 12.12.2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27.02.2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11.12.2019 року у справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24.01.2020 року у справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08.12.2021 року у справі № 531/295/19 (провадження № 61-3071св21) та інших.
30. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, показання свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання необхідно зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30.10.2019 року у справі № 643/6799/17, від 19.02.2021 року у справі № 738/1093/19, від 22.06.2021 року у справі № 554/1251/20, від 22.07.2021 року у справі № 280/1710/18.
31. У постанові від 17.10.2018 року у справі № 587/302/16 (провадження № 61-18522св18) Верховний Суд указав, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.
32. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
33. Згідно із ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
34. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.
35. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст. 1261 ЦК України.
36. На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.
37. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.
38. Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Подібні за змістом висновки висловлені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18.09.2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21).
39. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).
40. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
41. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
42. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
43. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
44. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
45. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
46. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
47. У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
48. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3 ст. 89 ЦПК України).
49. Європейський суд з прав людини також вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
50. Отже, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
51. Судом достовірно встановлено, що заявниця проживала разом із спадкодавцем - ОСОБА_3 , однією сім`єю з 2007 року, вели з ним спільне господарство, по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
52. В цьому контексті суд бере до уваги правову позицію, викладену Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 21.10.2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), за змістом якої: «Частиною 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
53. Положення ст. 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
54. Право на вибір місця проживання закріплено у ст. 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
55. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
56. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.
57. Державна реєстрація особи у квартирі сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання за цією адресою реєстрації.
58. Частина 3 ст. 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
59. Також, з заяви на приєднання до публічного договору про надання медичних послуг на користь третьої особи вбачається, що вона підписана ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , що свідчить про те, що ОСОБА_2 піклувалася про стан здоров`я останнього, тобто мала певні обов`язки по відношенню до ОСОБА_3 .
60. Окрім того, з копії Попереднього договору про укладення в майбутньому договору з надання соціальних послуг підтриманого проживання осіб похилого віку також вбачається виникнення спільних прав та обов`язків між ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_7 , що в свою чергу свідчить про довготривалі відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
61. Про взаємні обов`язки між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 також свідчать копії квитанції про оплату ЖКП та копія Договору-замовлення на організацію та проведення поховання, де замовником організації та проведення поховання померлого, ОСОБА_3 , облаштування місця поховання була ОСОБА_2 .
62. Окремо суд звертає увагу на намір ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєструвати, в установленому чинним законодавством порядку, відносини між ними, а саме зареєструвати шлюб, що конкретизує відносини, які склалися між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а саме що вони проживали однією сім`єю саме як чоловік та жінка.
63. Факт, про встановлення якого просить заявниця має для неї юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на спадщину.
64. Надані заявником докази, Суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт постійного проживання заявниці з померлим однією сім`єю по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу.
65. За таких обставин, оскільки чинним законодавством не передбачено іншого порядку підтвердження факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, крім судового, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 13, 81, 89, 259, 263, 265, 268, 315-319 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:
1. Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Наталія Юріївна, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - задовольнити.
2. Встановити факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_5 , разом зі спадкодавцем - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_3 .
3. Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.
4. Повний текст рішення складено 06.03.2026 року.

Суддя        О.П. Портна