КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2026 року м. Київ справа №320/39265/24
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу 
за позовом	ОСОБА_1 	
до	ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 )	
про	Визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.,	

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (далі - відповідач), в якому просить суд:
визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 підйомної допомоги у липні 2016 року у розмірі 5007, 00 грн., грошової допомоги на оздоровлення у вересні 2016 року у розмірі 7939, 50 грн. та у серпні 2017 року у розмірі 8982, 00 грн без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 889, виплаченої у відповідні місяці.
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму підйомної допомоги у липні 2016 року та грошової допомогу на оздоровлення у вересні 2016 року та у серпні 2017 року з урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 889, виплаченої у відповідні місяці.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що дії відповідача щодо нарахування та виплати грошової допомоги на оздоровлення та підйомної допомоги без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010р. № 889 є протиправними, оскільки щомісячна додаткова грошова винагорода не є одноразовою виплатою та повинна бути включена до складу грошового забезпечення.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.09.2024р. відкрито провадження у справі №320/39265/24, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Даною ухвалою суд витребував від відповідача належним чином завірені копії: розрахунку та інформації щодо виплат підйомної допомоги у липні 2016 року, грошової допомоги на оздоровлення у вересня 2016 року та у серпні 2017 року, листування та відповідей на звернення позивача.
Відповідачем, 16.09.2024р., через систему «Електронний Суд» подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позову заперечує з підстав того, що відповідно до інформації, яка міститься в матеріалах справи №620/6861/24, що розглядається Шостим апеляційним адміністративним судом, в період з 24 лютого 2022 року по 01 квітня 2024 включно, позивач проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ), яка є останнім місцем служби позивача. Відповідно до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 03.03.2020 року №Т/11-116-1743, індексація грошового забезпечення військовослужбовцями, які набули право на виплату індексації, але її не отримали, виплачується органом ДПСУ, з якого військовослужбовець виключається зі списків частини у зв`язку із звільненням з військової служби. Тому на думку відповідача, у позивача взагалі відсутні правові підставі, щодо звернення до нього з позовними вимогами про перерахування та виплату грошового забезпечення.
31.10.2024р. представником відповідача через систему «Електронний суд» подано доповнення до відзиву, відповідно в яких крім обставин зазначених у відзиві додатково зазначає, що відповідно до змісту п.293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2019р. №1115/2009, особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпечення. У разі спору про розмір сум, належних військовослужбовцю при звільнені, йому в день виключення із списків особового складу виплачується сума, не оспорювана керівництвом органу Держприкордонслужби, у якому проходив службу цей військовослужбовець.
З метою додержання розумного строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд визнав за можливе розгляд справи здійснювати за наявними матеріалами.
Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, доповнення до відзиву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВС Т А Н О В И В:
Наказами Голови Державної прикордонної служби України від 26.07.2019р. № 776-ОС та від 13.08.2019р. №828-ОС, ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за підпунктом «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 13 серпня 2019 року №126 - ОС «Про особливий склад», підполковника ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Направлено на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.02.2022р. № 100-ОС «Про особовий склад», підполковника ОСОБА_1 , який прибув для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період з ІНФОРМАЦІЯ_5 , призначено на посаду старшого офіцера (старшого оперуповноваженого) прикордонного оперативно - розшукового відділу (з м.дислокації АДРЕСА_1 ) головного оперативно - розшукового відділу та зараховано до списків особового складу загону на всі види забезпечення.
Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 19.03.2024р.№460-ОС, позивача звільнено з військової служби в запас за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) один з подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.04.2024р. №427-ОС, позивача виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення.
17 квітня 2024р., позивач звернувся до відповідача із запитом про надання особистих карток грошового забезпечення за 2016-2018рр. та інформацію (з детальним розрахунком) щодо нарахованої та виплаченої (не виплаченої) індексації грошового забезпечення, а також наявність чи відсутність заборгованості із матеріального та грошового забезпечення.
Листом від 25.04.2024р., «Про надання інформації», відповідачем надано копії особистих карток грошового забезпечення за 2016 - 2018 роки та повідомлено, що за період перебування на фінансовому забезпеченні відповідача, заборгованість із матеріального і грошового забезпечення відсутня.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати грошової допомоги на оздоровлення та підйомної допомоги без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010р. №889, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до наступних висновків.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з статтею 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.
Частиною першою статті 25 Закону України «Про державну прикордонну службу України», визначено, що держава забезпечує соціальний захист особового складу Державної прикордонної служби України відповідно до Конституції України, цього закону та інших актів законодавства.
За приписами пункту 2 статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991р. № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України (пункт 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ).
Згідно з пунктом 3 статті 9-1 Закону №2011-ХІІ, при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується, зокрема, підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.
Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які займають посади в спеціально уповноваженому центральному органі виконавчої влади у справах охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону (регіональних управліннях Державної прикордонної служби України), Морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), розвідувальному органі спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону, навчальних закладах, науково-дослідних установах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України (далі органи Держприкордонслужби) визначає Інструкція № 425.
Підпунктом 3.7.1 пункту 3.7 розділу ІІІ Інструкції №425 встановлено, що військовослужбовцям один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Водночас, порядок виплати підйомної допомоги передбачений Інструкцією про умови та порядок виплати підйомної допомоги військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.08.2016 №848, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.09.2016 за №1249/29379 (далі - Інструкція №848).
Відповідно до пункту 1 Інструкції № 848 військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, що переїхали на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, строк навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією органу (підрозділу) Держприкордонслужби, виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення.
Залежно від посади, на яку призначено військовослужбовця або яку він займав до дня прибуття органу (підрозділу) Держприкордонслужби до нового пункту постійної дислокації, розмір підйомної допомоги визначається, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія) (пункт 2 Інструкції № 848).
Крім того, відповідно до пункту 1 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Спірним у цій справі є питання нарахування та виплати позивачу підйомної допомоги, допомоги на оздоровлення без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889.
Підпунктом 5 пункту 1 Постанови №889, установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Згідно з пунктом 2 Постанови №889, граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
Із особистих карток грошового забезпечення позивача за 2016 - 2017 рік вбачається, що відповідач нарахував та виплатив позивачу у липня 2016 року підйомну допомогу у розмірі 5007,00 грн., у вересні 2016 року та у серпні 2017 року грошову допомогу на оздоровлення у розмірі 7 939, 50 грн., та у розмірі 8 982, 00 грн., відповідно, однак без врахування до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України №889.
Водночас, відповідно до тих же особистих карток грошового забезпечення позивача за 2016р., 2017р., що наявні в матеріалах справи, позивачу виплачувалася щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою №889.
Відповідач вказану обставину не заперечує, як і не заперечує той факт, що позивач в період 2016-2017рр. проходив службу та був на фінансовому забезпеченні відповідача, проте зазначає, що відповідно до змісту п.293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2019р. №1115/2009, особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпечення. У разі спору про розмір сум, належних військовослужбовцю при звільнені, йому в день виключення із списків особового складу виплачується сума, не оспорювана керівництвом органу Держприкордонслужби, у якому проходив службу цей військовослужбовець.
Суд з даною позицією не погоджується оскільки, позивач наказами Голови Державної прикордонної служби України від 26.07.2019р. № 776-ОС та від 13.08.2019р. №828-ОС, звільнений з військової служби в запас за підпунктом «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 13 серпня 2019 року №126 - ОС «Про особливий склад», виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення саме військової частини, а тому позовні вимоги заявлені до належного відповідача.
Також, Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у справі №380/2427/20 зазначив, що згідно з частинами другою, третьої статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат. Встановивши, що перед звільненням додаткова грошова винагорода на підставі Постанови №889, нараховувалась та виплачувалась позивачу щомісяця, Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у справі №380/2427/20 дійшов висновку, що така винагорода не може вважатись одноразовою, відповідає ознакам додаткового виду щомісячного грошового забезпечення військовослужбовців, які мають щомісячний та постійний характер.
Як вбачається із матеріалів справи, додаткова грошова винагорода виплачувалась позивачу в період з травня 2016 року по грудень 2016 року, з січня 2017 року по грудень 2017 року, що свідчить про її систематичний, а не одноразовий характер. Таким чином, у спірному випадку щомісячна додаткова грошова винагорода не може вважатись одноразовою та має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється допомога на оздоровлення та підйомна допомога.
Отже, виплативши позивачу підйомну допомогу у липні 2016 року, та грошову допомогу на оздоровлення у вересні 2016 року та у серпні 2017 року, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, відповідач порушив вимоги законодавства, щодо виплати грошового забезпечення у належному розмірі.
Відтак, з урахуванням наведених норм чинного законодавства України та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом визнання таких дій відповідача протиправними, а також зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату наведених вище підйомної допомоги та грошової допомоги на оздоровлення з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889.
Також у контексті оцінки доводів сторін, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 13, частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» і доказів понесення ним інших витрат суду не надано, тому виходячи з положень статті 139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
2. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 підйомної допомоги у липні 2016 року у розмірі 5007, 00 грн., грошової допомоги на оздоровлення у вересні 2016 року у розмірі 7939, 50 грн. та у серпні 2017 року у розмірі 8982, 00 грн. без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 889, виплаченої у відповідні місяці.
3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму підйомної допомоги у липні 2016 року та грошової допомогу на оздоровлення у вересні 2016 року та у серпні 2017 року з урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 889, виплаченої у відповідні місяці.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.