Дата документу 25.03.2026	Справа № 554/18635/25	
 	Провадження № 2/554/695/2026	

РІШЕННЯ 
Іменем України
25 березня 2026 року м. Полтава
Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого судді Михайлової І.М.,
за участі секретаря Станкевич Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в:
У грудні 2025 року позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 562268240 від 05.08.2024 року в розмірі 47320,76 грн та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.
Позов обґрунтований тим, що 05.08.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 562268240 на суму 650 грн, що підписаний відповідачем із використанням одноразового ідентифікатора PYJY-6786. Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання та надав відповідачу грошові кошти у сумі 650 грн, шляхом перерахування через банк-провайдера. Факт надання грошових коштів підтверджується Платіжним дорученням. У подальшому відповідач збільшив суду кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 21000 грн.
05.11.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/7, відповідно до якого первісним кредитором було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 562268240 від 05.08.2024 року.
28.05.2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 28/0525-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступив, а ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» набув право грошової вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором.
16.07.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено Договір факторингу №16/07/25-Е, згідно з умовами якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 562268240 від 05.08.2024 року.
Згідно з реєстром боржників №2 від 16.07.2025 року за Договором факторингу № 28/0525-01 від 28.05.2025 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» становить 56890,79 грн, з яких: 19140,06 грн - заборгованість за тілом кредиту, 28180,7 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 9570,03 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 16.01.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Цією ухвалою суду було задоволено клопотання позивача про витребування доказів у Банка-емітента АТ «Ощадбанк».
04.02.2026 року, на виконання вимог цієї ухвали суду, від представника АТ «Ощадбанк» до суду надійшла запитувана інформація стосовно ОСОБА_1 , а також платіжні інструкції про зарахування коштів на банківський рахунок останнього.
10.02.2026 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Калафути Д.В., у якому остання просила поновити відповідачу процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву з підстав поважності причин його пропуску, оскільки договір про надання правової допомоги № DK-2026/009 між ними з відповідачем був укладений 26.01.2026 року, з матеріалами справи адвоката Калафута Д.В. ознайомилася 28.01.2026 року. У відзиві адвокат вказала, що відповідач не заперечує факт укладення договору споживчого кредиту та отримання грошових коштів, проте категорично заперечує проти розміру заявлених до стягнення з нього процентів і комісій, оскільки вони не відповідають вимогам закону щодо справедливості та добросовісності умов договору. Разом із цим, адвокат зазначила, що позивачем при зверненні до суду з позовом до нього не було долучено належних первинних банківських документів, які б підтверджували факт перерахування кредитних коштів відповідачу, а отже, не було доведено факту виникнення грошового зобов`язання відповідача, отримання відповідачем кредитних коштів та первинної підстави для нарахування процентів, штрафів та інших платежів. Крім того, позивач не подав деталізованого та арифметичного перевіреного розрахунку заборгованості із зазначенням періодів нарахування, залишку боргу та застосованих ставок, у зв`язку з чим сума процентів є недоведеною. Адвокат також зазначила, що кредитний договір № 562268240 укладений 05.08.2024 року строком на 1826 днів, тобто кінцевий строк його дії припадає орієнтовно на 05.08.2029 року, тобто, станом на час подання позову строк кредитування ще не сплив. Нарахування штрафних санкцій (пені та штрафів) здійснено всупереч імперативним нормам законодавства - п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення ЦК України», якими заборонено їх стягнення у період дії воєнного стану. З урахуванням зазначеного, адвокат прохала відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів у розмірі 28180,7 грн, оскільки вони не підтверджені належними, допустимими та перевіреними доказами і деталізованим розрахунком, та штрафних санкцій у розмірі 9570,03 грн. Окремо адвокат зазначила, що поданий позивачем попередній розрахунок витрат містить лише узагальнене зазначення окремих видів робіт без належного підтвердження їх фактичного виконання у межах саме цієї справи, без детального опису наданих послуг, витраченого часу, розрахунку погодинної ставки, а також без належних доказів фактичної оплати заявлених сум, що не дає можливості суду перевірити реальність, необхідність та співмірність таких витрат. З огляду на відсутність належних доказів фактичності, необхідності та співмірності заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, просила відмовити в задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.
12.02.2026 року від представника позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» Полякова О.В. через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, у якій зазначив, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» є небанківською фінансовою установою та не надає фінансових платіжних послуг. А отже, не має повноважень щодо надання документів, що посвідчують переказ коштів (банківських платіжних доручень). Товариство в межах виконання умов укладеного Договору ініціює платіжні операції шляхом подання відповідної платіжної інструкції надавачу фінансових платіжних послуг із зазначенням необхідних реквізитів, які клієнт вказав в заявці на отримання кредитних коштів для їх подальшого їх зарахування на рахунок отримувача надавачем фінансових платіжних послуг отримувача. Таким чином, позивачем підтверджено належними та допустимими доказами факт перерахування кредитних коштів на картку відповідача, зокрема шляхом надання платіжних інструкцій, які містять підпис та печатку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Крім того, відповідач у відзив не заперечує факту укладення між ними з первісним кредитором кредитного договору та одержання грошових коштів. Більше того, відповідач частково виконував умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі, що свідчить про усвідомлення останнім існування даного договору, визнання своїх кредитних зобов`язань та розуміння його правил. 
Нарахування відсотків здійснювалося за формулою відповідно до умов кредитного договору, при цьому під час укладення договору відповідач ознайомився з його текстом та змістом в цілому, паспортом споживчого кредиту, зміст договору жодним чином не порушує його законних прав та інтересів, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловив та з ними погодився, про що свідчать його підписи та згода обробку персональних даних та доступ до кредитної історії. Відповідач не відмовлявся від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликав, не звертався за додатковим роз`ясненням положень договору. На переконання представника позивача, кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсними не визнаний, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України, є правомірним і повинен виконуватися належним чином, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору. 
Зазначив, що штрафні санкції до стягнення не заявляються, а тому доводи відповідача в цій частині є помилковими.
Щодо витрат на правничу допомогу, позивач вказав, що до позову позивачем долучено договір про надання правничої допомоги та акт прийому-передачі виконаних робіт, які підтверджують фактичне надання адвокатом відповідних послуг. 
З огляду на викладене, просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі. 
У судове засідання представник позивача не з`явився, згідно прохальної частини позову просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з?явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Зокрема, надісланий на за місцем реєстрації відповідача рекомендований лист з копією ухвали про відкриття провадження у справі, повідомленням про розгляд справи, ОСОБА_1 не було вручено, а поштове відправлення повернуто з відміткою «адресат відсутній». Отже, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд судом цивільної справи, учасником якої він є.
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Калафута Д.В. 24.03.2026 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надіслала до суду заяву, в якій розгляд справи просила проводити за відсутності відповідача та його представника. 
Вирішуючи клопотання відповідача про продовження процесуального строку для подання відзиву суд виходить із такого.
Відповідно до ч.2 ст.127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Згідно із ч.3 ст.127 ЦПК України якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.
Судом встановлено, що ухвалою суду від 16.01.2026 року відкрито провадження у справі та роз`яснено відповідачу, що він має право подати відзив на позов, який відповідає вимогам ст. 178 ЦПК України, та додати до нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позову, якщо такі докази не надані позивачем, та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи, у 15-денний строк із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.
Згідно із довідкою від 28.01.2026 року про доставку електронного документу, копію ухвали про відкриття провадження у справі, з повідомленням про розгляд справи до електронного кабінету представника відповідача – адвоката Калафути Д.В. доставлено 28.01.2026 року о 17:24:50.
Клопотання представника відповідача про продовження строку вмотивоване тим, що договір про надання правничої допомоги № DK-2026/009 укладено із відповідачем 26.01.2026 року, з матеріалами справи адвоката Калафута Д.В. ознайомилася 28.01.2026 року, тобто звернулася із клопотанням в межах 15-денного строку для подання відзиву.
Згідно із ч.7 ст.178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Ураховуючи поважність причини пропуску відповідачем процесуального строку, встановленого судом для подання відзиву на позов, а також з огляду на диспозитивний характер норми права ч. 7 ст. 178 ЦПК України, якою встановлено, що 15 днів – мінімальний процесуальний строк, який може бути встановлений судом для подання відзиву на позов, суд вважає, що відповідачу може бути встановлений більш тривалий строк для реалізації відповідного процесуального права.
Отже, за викладених обставин та оскільки це буде сприяти виконанню завдання цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, і однією з основних засад (принципів) якого є змагальність сторін (ст. 2 ЦПК України), з метою всебічного, об`єктивного та повного встановлення всіх обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення клопотання представника відповідача про продовження пропущеного строку для подання відзиву на позов, надати відповідачу додатковий строк для подання відзиву до 12.02.2026 року.
Відзив на позов від представника відповідача надійшов 09.02.2026 року до суду через систему ЄСІТС «Електронний суд», тобто в межах процесуального строку для надання відзиву, встановленого судом. 
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінюючи докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків.
Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Судом встановлено такі фактичні обставини.
05.08.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 562268240 та встановлено ліміт кредитування на суму 21000 грн, договір підписаний відповідачем із використанням одноразового ідентифікатора PYJY-6786. Строк кредитування - 1826 днів (дисконтний період 30 днів з можливістю продовження та поновлення), з виплатою процентів в кінці дисконтного періоду, а у разі користування понад встановлений строк дисконтного періоду, кожного дня за користування кредитом.
Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання та надав відповідачу грошові кошти шляхом перерахування через банк-провайдера. Факт надання грошових коштів підтверджується Платіжним дорученням. 
Відповідно до повідомлення представника АТ «Ощадбанк» від 30.01.2026 року № 46/12-11/13163/2026/БТ, яка надійшла до суду 04.02.2026 року, на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відкрито рахунок № НОМЕР_2 , до якого емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_3 , за вказаною карткою наявний фінансовий номер НОМЕР_4 , а також надано платіжні інструкції про зарахування коштів на банківський рахунок останнього: від 07.08.2024 року на суму 5250 грн, твід 09.08.2024 року на суму 1150 грн, 11.08.2024 року на суму 950 грн, 14.08.2024 року на суму 1150 грн, від 20.08.2024 року на суму 1050 грн, від 21.08.2024 року на суму 800 грн, від 26.08.2024 року на суму 450 грн, від 28.08.2024 року на суму 550 грн, від 29.08.2024 року на суму 300 грн, від 31.08.2024 року на суму 400 грн, від 03.089.2024 року на суму 1000 грн, від 04.09.2024 року на суму 1000 грн, від 05.09.2024 року на суму 1000 грн, від 06.09.2024 року на суму 1050 грн, від 06.09.2024 року на суму 1000 грн, від 09.09.2024 року на суму 650 грн, від 10.09.2024 року на суму 1050 грн, від 11.09.2024 року на суму 100 грн, від 11.09.2024 року на суму 1600 грн, від 14.09.2024 року на суму 500 грн.
Крім того, банк проінформував про наявність у відповідача емітованих інших платіжних карток.
05.11.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/7, відповідно до якого первісним кредитором відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 562268240 від 05.08.2024 року.
28.05.2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 28/0525-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступив, а ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором.
16.07.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено Договір факторингу №16/07/25-Е, згідно з умовами якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 562268240 від 05.08.2024 року.
Згідно з реєстром боржників №2 від 16.07.2025 року за Договором факторингу № 28/0525-01 від 28.05.2025 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» становить 56890,79 грн, з яких: 19140,06 грн - заборгованість за тілом кредиту, 28180,7 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 9570,03 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Відповідно до п.2.1. Договору кредитної лініїі № 562268240 від 05.08.2024 року первісний кредитор надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 21000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». 
Відповідно до п.2.3, п.2.4 кредитного договору кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 5250 грн 05.08.2024 року. Другий та решта траншів надаються протягом Дисконтного періоду кредитування.
Згідно із п.3.1, 3.2, 3.3 кредитного договору позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого він може отримати черговий транш в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. Строк дисконтного періоду кредитування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу.
Сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки). 
Сторони узгоджують, що кількість днів, на які продовжується Дисконтний період, дорівнює 30 днів.
Для здійснення першої Пролонгації Дисконтного періоду за цим Договором, Позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів Дисконтного періоду проценти у розмірі 1638 грн 00 коп. Про суму нарахованих процентів, що Позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій Позичальник інформується через Особистий кабінет. У разі якщо строк Дисконтного періоду закінчився, Позичальник має можливість повернутися в Дисконтний період, якщо протягом 30 календарних днів з дати його закінчення здійснить оплату всіх фактично нарахованих на дату повернення процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки). Після поновлення Дисконтного періоду, його тривалість складає 30 календарних днів та застосовуються умови його пролонгації Дисконтного періоду, описані в п. 3.2. Договору.
Відповідно до п.п.8.1, 8.2, 8.3, 8.4 кредитного договору за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом. Інших витрат Позичальника Договором не передбачено. 
Процентна ставка за користування Кредитом є Базовою процентною ставкою, яка визначається на момент отримання кожного окремого Траншу за цим Договором. Процентна ставка за Договором є фіксованою і не підлягає зміні Кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для Позичальника. У разі якщо Позичальник не здійснить повного дострокового погашення всієї суми Кредиту протягом Дисконтного періоду кредитування, то зобов`язання Позичальника по оплаті процентів за користування Кредитом визначаються шляхом множення Базової процентної ставки на фактичну кількість днів користування Кредитом (від дати видачі першого Траншу до закінчення строку дії Договору чи його дострокового припинення). Фактичне значення загальних витрат за Договором та загальна вартість Кредиту за Договором залежить від обраної моделі поведінки Позичальника і прораховується в порядку описаному нижче.
На момент укладення цього Договору та отримання першого Траншу за цим Договором Базова процентна ставка складає 1,50 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 547,50 (п`ятсот сорок сім цілих п`ять десятих) відсотків річних. У разі отримання додаткових Траншів за цим Договором після 21.08.2024 року Базова процентна ставка, яка використовується нарахування процентів за користування цими додатковим Траншами, обмежується та розраховується від максимального розміру Денної процентної ставки зазначеної в частині 5 статті 8 Закону, що складає що складає 1% за день користування таким Траншем.
Для суми Кредиту отриманої за першим Траншем, що вказана в п. 2.3. Договору, за перші 30 днів Дисконтного періоду та без повного дострокового повернення всієї суми Кредиту протягом Дисконтного періоду, орієнтовна загальна вартість Кредиту складе 7612 грн 50 коп. (сім тисяч шістсот дванадцять грн. п`ятдесят коп.). Орієнтовна реальна річна процентна ставка складе 9089,90 відсотків річних. Денна процентна ставка, за методикою розрахунку передбаченою частиною 4 статті 8 Закону, розраховується наступним чином: (загальні витрати за користування сумою першого Траншу за весь строк кредитування: 143797,50 грн) / (сума першого Траншу за Договором: 5250 грн 00 коп.) / (строк кредитування: 1826 днів) ? 100% = 1,50 відсотків в день.
Отже, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перераховувало грошові кошти траншами в загальній сумі 21000 грн на банківську карту відповідача № НОМЕР_3 , відповідно свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконано. Вказаний факт представником відповідача та матеріалами справи не спростовано.
Відповідно до повідомлення представника АТ «Ощадбанк» від 30.01.2026 року № 46/12-11/13163/2026/БТ, яка надійшла до суду 04.02.2026 року, на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відкрито рахунок № НОМЕР_2 , до якого емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_3 , за вказаною карткою наявний фінансовий номер НОМЕР_4 , а також надано платіжні інструкції про зарахування коштів на банківський рахунок останнього: від 07.08.2024 року на суму 5250 грн, твід 09.08.2024 року на суму 1150 грн, 11.08.2024 року на суму 950 грн, 14.08.2024 року на суму 1150 грн, від 20.08.2024 року на суму 1050 грн, від 21.08.2024 року на суму 800 грн, від 26.08.2024 року на суму 450 грн, від 28.08.2024 року на суму 550 грн, від 29.08.2024 року на суму 300 грн, від 31.08.2024 року на суму 400 грн, від 03.089.2024 року на суму 1000 грн, від 04.09.2024 року на суму 1000 грн, від 05.09.2024 року на суму 1000 грн, від 06.09.2024 року на суму 1050 грн, від 06.09.2024 року на суму 1000 грн, від 09.09.2024 року на суму 650 грн, від 10.09.2024 року на суму 1050 грн, від 11.09.2024 року на суму 100 грн, від 11.09.2024 року на суму 1600 грн, від 14.09.2024 року на суму 500 грн.
Позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів належним чином не виконав, внаслідок чого за договором утворилась заборгованість в сумі 56890,79 грн, з яких 19140,06 грн - заборгованість по тілу кредиту; 28180,70 грн - заборгованість по простроченим відсоткам за користування кредитом; 9570,03 грн – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Аналіз наведених доказів свідчить про те, що ТОВ «ФК «ЕЙС» у встановленому порядку набуло прав та обов`язків кредитора за договором кредитної лінії № 562268240 від 05.08.2024 року, укладеним відповідачем з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частинами першої, другої статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За приписом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Так, пунктами 5, 6, 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Правилами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.
У справі, яка розглядається, внаслідок послідовного укладення договорів факторингу права вимоги за договором між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 кредитної лінії від 05.08.2024 року № 562268240 перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс». 
ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» на підтвердження розміру невиконаного ОСОБА_1 зобов`язання за договором кредитної лінії від 05.08.2024 року № 562268240, укладеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , надано розрахунок заборгованості, за яким не виконано зобов`язання з повернення кредиту в сумі 56890,79 грн.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) зазначено, що, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. 
У пунктах 91-93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року в справі № 444/9519/12-ц викладено правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) в пунктах 95-108, щодо нарахування процентів на підставі статті 625 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак, якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року в справі № 912/1120/16 (пункт 6.28));
Згідно із розрахунком заборгованості первісного кредитора, заборгованість відповідача з тіла кредиту становить 19140,06 грн. 
Відповідач частково сплачував за кредитним договором кошти, що підтверджено представником позивача та представником відповідача, підтверджено розрахунком первісного кредитора, а саме: 05.09.2024 року – 1859,94 грн тіла кредиту та 3327,06 грн процентів, 18.10.2024 року – 4785,02 грн в рахунок неустойки, а також 25.10.2024 року – 4785,01 грн неустойки. 
Сплатою вказаних платежів, відповідачем фактично продовжено дисконтний період до 25.11.2024 року включно.
Первісним кредитором нараховано відповідачу проценти за користування кредитом в розмірі 11528,9 грн. Щоденний розмір процентів за користування кредитом, нарахованих первісним кредитором у період з останнього платежу відповідача, здійсненого 25.10.2024 року, становить 191,40 грн, а за 30 днів нового дисконтного періоду, розмір процентів за користування кредитом становить (191,40 грн х 30 днів) 5742 грн.
Отже, загальний розмір процентів за користування кредитом відповідачем становить в загальному розмірі 17270,9 грн, в тому числі 11528,9 грн процентів, нарахованих первісним кредитором, 5742 грн процентів за останній дисконтний період, що обчислюється з дати останнього внесеного відповідачем платежу, тобто до 25.11.2024 року – 5742 грн.
Разом з тим, суд ураховує, що сплачені відповідачем платежі в рахунок виконання кредитного зобов`язання відповідачем 18.10.2024 року – 4785,02 грн та 25.10.2024 року – 4785,01 грн, зараховані первинним кредитором в рахунок сплати штрафних санкцій неустойки.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за неустойкою в розмірі 9570,03 грн, суд зазначає наступне.
Згідно із статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які були чинні, як на день укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 , тобто станом на 05.08.2024 року, так і на час ухвалення судового рішення, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 
Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Касаційний суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду від 18.10.2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 року у справі № 183/7850/22 (провадження № 61-14740св23).
З огляду на те, що кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»та відповідачем ОСОБА_1 , укладено 05.08.2024 року, відповідач належним чином кредитні зобов`язання не виконує, з огляду на положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у стягненні заборгованості за неустойкою з відповідача на користь позивача слід відмовити, а сплачені грошові кошти відповідачем у рахунок погашення неустойки в розмірі 9570,03 грн вважати сплаченими в рахунок погашення процентів за користування кредитом.
З огляду на викладене, визначаючи розмір заборгованості відповідача, дослідивши подані сторонами докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевіривши їх, оцінивши в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, суд дійшов висновку про необхідність навести в судовому рішенні власний розрахунок з урахуванням якого позов задовольнити частково та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість в сумі 26840,93 грн, з яких 19140,06 грн - заборгованість по тілу кредиту; 7700,87 грн - заборгованість по простроченим відсоткам за користування кредитом (17270,9 грн – 9570,03 грн).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Згідно з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» судовий збір в розмірі 1143,4 грн, оскільки позовні вимоги задоволено на 47,2 %, а також – витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3304 грн.
Керуючись ст.ст. 81, 141, 223, 259, 263-265, 277-279, 354 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за договір кредитної лінії № 562268240 від 05.08.2024 року в розмірі 26840,93 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 19140,06 грн та заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 7700,87 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» судовий збір у сумі 1143,4 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3304 грн.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи: 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», місцезнаходження юридичної особи: 02090, місто Київ, вул. Алматинська, буд. 8, офіс 310а, код ЄДРПОУ 42986956;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя            І.М. Михайлова