Справа № 539/6642/25
Провадження № 2/539/538/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Пилипчука М. М.,
за участі секретаря судового засідання Левенко В. В.,
представника позивача - адвоката Попової І. П.,
представника відповідача - Євтушевського М. О.,
розглянувши в приміщенні суду у місті Лубнах Полтавської області у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, третя особа – Відділ державого архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, про визнання права власності на самочинне будівництво, -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи
У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, третя особа – Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, про визнання права власності на самочинне будівництво.
Позовна заява мотивована тим, що позивач є орендарем земельної ділянки з кадастровим номером 5310700000:02:069:0052, площею 0,1278 га, з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, що підтверджується договором оренди землі від 07 вересня 2022 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 жовтня 2022 року№ 312256276. На вказаній земельній ділянці позивач самочинно збудував гараж, загальною площею 1 187,4 кв. м.
Згідно з технічним паспортом, виготовленим 20 жовтня 2025 року (реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності ТІ01:9411-4462-4123-2230), гараж є самостійним об`єктом нерухомого майна, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . Гараж літ. «А-2» має наступні характеристики: дата завершення будівництва - 03 грудня 2007 року; кількість поверхів - 2; фундамент - бетон; стіни зовнішні - цегла; покрівля - азбесто-цементні хвилясті листи; перекриття - залізобетонні плити; підлога - бетон; висота - 7,65 м; площа забудови - 686,4 кв. м; загальна площа будівлі – 1 187,4 кв. м.
Відповідно до звіту про технічне обстеження нежитлової будівлі «Гараж літ. А-2» № 01-11/25 від 18 листопада 2025 року, виконаного фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 , встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації нежитлової будівлі - гаражу. Вказане підтверджується витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічне обстеження Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 18 листопада 2025 року № 01-11/25.
Позивач зазначив, що під час проведення будівельних робіт з будівництва гаражу він дотримався архітектурних, будівельних, санітарних та екологічних норм. З початку будівництва до його завершення жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом.
Відповідно до інформаційної довідки № 205, виконаної фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 01 грудня 2025 року, інвентаризаційна вартість об`єкта оцінки станом на 01 грудня 2025 року складає 148 250 грн.
04 грудня 2025 року позивач звернувся до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області зі зверненням щодо прийняття в експлуатацію збудованого ним гаражу. Листом від 04 грудня 2025 року № 02.14-22/55 третя особа у справі відмовила у прийнятті в експлуатацію зазначеного гаражу з тих підстав, що гараж збудований окремо, не при садибному чи дачному будинку, на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, тому не підпадає під будівельну амністію (спрощену процедуру введення в експлуатацію без дозвільного документа). Для вирішення питання набуття права власності третя особа рекомендувала позивачу звернутися до суду.
Не маючи можливості оформити та зареєструвати своє право власності на гараж у визначеному будівельним законодавством порядку, позивач звернувся до суду з цим позовом.
На підставі викладеного ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на самочинно збудоване нерухоме майно - нежитлову будівлю, гараж літ. «А-2», загальною площею 1 187,4 кв. м, що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 5310700000:02:069:0052 за адресою: АДРЕСА_1 .
У відзиві Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області заперечувала щодо заявлених у справі вимог, просила відмовити у позові.
Відзив мотивовано тим, що самочинно збудованим вважається об`єкт нерухомості, якщо він збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Наявність хоча б однієї із зазначених ознак свідчить про те, що об`єкт є самочинним. Відповідач зазначив, що позивач є землекористувачем на умовах договору оренди землі від 07 вересня 2022 року строком на 5 років, тобто до 07 вересня 2027 року. Лише після закінчення строку дії договору буде вирішуватись питання про його продовження. Крім того, відповідач послався на пункт 21 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, зазначивши, що рішення Державної інспекції архітектури та містобудування України про повернення на доопрацювання декларації про готовність об`єкта до експлуатації позивачем не оскаржувалось. Відповідач також послався на пункт 2 узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав від 28 січня 2013 року, згідно з яким суд не повинен заміняти органи, які зобов`язані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови; визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку має залишатися винятковим способом захисту права. 
У поданому до суду клопотанні Відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області зазначив, що проти позову не заперечує та просив розглянути справу без участі його представника.
Представник позивача ОСОБА_3 подала до суду відповідь на відзив, в якій заперечила проти доводів відповідача. Відповідь на відзив мотивована тим, що позивач є землекористувачем згідно зі статтею 95 Земельного кодексу України (далі – ЗК України) та на умовах договору оренди землі від 07 вересня 2022 року використовує земельну ділянку за цільовим призначенням - для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства. Відповідно до пункту «ґ» частини першої статті 95 ЗК України землекористувачі мають право споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Позивачем самочинно збудовано гараж, що відповідає цільовому призначенню земельної ділянки.
Представник позивача зазначила, що позивач звертався до компетентного органу - третьої особи та отримав відмову, що додана до позову (лист від 04 грудня 2025 року № 02.14-22/55). У вказаному листі третя особа роз`яснила, що вирішення цього питання відноситься до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області, та після прийняття рішення судом рекомендовано подати декларацію про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду. Представник позивача також зазначила, що порушення будівельних норм та правил відсутні, про що свідчить звіт технічного обстеження нежитлової будівлі «Гараж літ. А-2» від 18 листопада 2025 року № 01-11/25, відповідно до якого встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації нежитлової будівлі - гаражу.
Крім того, представник позивача зазначила, що позивач до Державної інспекції архітектури та містобудування України не звертався, оскільки самочинно збудований гараж знаходиться на території міста Лубен Полтавської області та вирішення питання введення в експлуатацію таких будівель відноситься до компетенції третьої особи. В силу пункту 2 частини третьої статті 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать, зокрема, виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.
Представник позивача також звернула увагу суду на те, що земельна ділянка була надана в оренду позивачу згідно з рішенням органу місцевого самоврядування від 11 серпня 2022 року, і при прийнятті рішення власник та орендодавець був повідомлений про самочинно збудований гараж, що знайшло своє відображення у розділі 2 договору оренди землі, а саме в абзаці 2 розділу 2 договору: «На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна - будівля гаражу». Позивач надав Лубенській міській раді Лубенського району Полтавської області копію договору купівлі-продажу від 30 вересня 2005 року № 70, відповідно до якого набув у власність незавершений будівництвом об`єкт гаражу, що згідно з довідкою Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області (далі - КП «Лубенське МБТІ») складав 64 % готовності недобудованого об`єкту.
У судовому засідання представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити повністю. 
Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Звернув увагу на відсутності у матеріалах справи відсутності висновку компетентного органу щодо дотримання норм ДБН, тому суд позбавлений можливості перевірити наявність або відсутність під спірним об`єктом нерухомості комунікацій, електромережі, газопроводу, а також дотримання позивачем пожежних, санітарних норм тощо.
Рух справи
17 грудня 2025 року ОСОБА_1 через представника – адвоката Попову І. П. звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, третя особа - Відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, про визнання права власності на самочинне будівництво.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 грудня 2025 року справу № 539/6642/25 передано судді Пилипчуку М. М.
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.
30 грудня 2025 року представник позивача направила до суду заяву про усунення недоліків.
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 10 лютого 2026 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, позивачу - відповіді на відзив, відповідачу - заперечення, третій особі роз`яснено право подати письмові пояснення щодо позову або відзиву, встановлено іншим учасникам справи строк для подання відповіді на пояснення третьої особи.
Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області 16 січня 2026 року та 18 березня 2026 року подав до суду клопотання, в якому зазначив, що проти позову не заперечує, та просив розглянути справу без участі його представника
Представник відповідача 19 січня 2026 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував.
Позивач через представника 23 січня 2026 року подав до суду відповідь на відзив, в якій заперечив проти доводів відповідача.
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 лютого 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 04 березня 2026 року.
У зв`язку з відсутністю електроенергії в приміщенні суду розгляд справи 04 березня 2026 року відкладено на 07 квітня 2026 року.
Фактичні обставини, встановлені судом
Суд встановив, що 07 вересня 2022 року між Лубенською міською радою Лубенського району Полтавської області (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення з кадастровим номером 5310700000:02:069:0052, загальною площею 0,1278 га, за цільовим використанням – для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства (12.04 Класифікації видів цільового призначення земель), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
У розділі 2 договору оренди землі зазначено: «на земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна – будівля гаражу».
Договір оренди землі укладено строком на 5 років. Право оренди земельної ділянки зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13 жовтня 2022 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 312256276 від 13 жовтня 2022 року.
Згідно з технічним паспортом, виготовленим фізичною особою – підприємцем ОСОБА_2 20 жовтня 2025 року, зареєстрованим у Реєстрі будівельної діяльності за реєстраційним номером ТІ01:9411-4462-4123-2230, об`єкт нерухомого майна – гараж літ. «А-2» – розташований за адресою: Полтавська область, Лубенський район, Лубенська територіальна громада, місто Лубни (станом на 01 січня 2021 року), АДРЕСА_1 . Гараж має наступні характеристики: площа забудови – 686,4 кв. м; загальна площа будівлі – 1 187,4 кв. м; дата початку будівництва – 02 січня 2006 року; дата завершення будівництва – 03 грудня 2007 року; кількість поверхів – 2; об`єм – 5251 куб. м; фундамент – бетон (стрічковий); стіни – цегла (зовнішні); перекриття – залізобетонні плити; підлога – бетон; покрівля – азбесто-цементні хвилясті листи.
Відповідно до витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічне обстеження Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 18 листопада 2025 року № 01-11/25 (реєстраційний номер документу ТО01:8658-6403-4962-7932) сертифікованим експертом ОСОБА_2 проведено технічне обстеження об`єкта з метою визначення можливості або неможливості його надійної та безпечної експлуатації у разі визнання судом права власності на самочинно збудований об`єкт. Тип обстеження – попереднє. Тип висновку – позитивний. У звіті зазначено, що об`єкт придатний до експлуатації.
За змістом Звіту про технічне обстеження нежитлової будівлі «Гараж літ. А-2» № 01-11/25 від 18 листопада 2025 року, затвердженого експертом Колісник І. М., за результатами проведеного технічного обстеження встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації нежитлової будівлі – гаражу. Дефектів та пошкоджень, які впливають на несучу здатність конструкцій, не виявлено.
Відповідно до інформаційної довідки фізичної особи – підприємця ОСОБА_2 від 01 грудня 2025 року № 205, інвентаризаційна вартість гаражу станом на 01 грудня 2025 року становить 148 250 грн.
04 грудня 2025 року позивач звернувся до третьої особи – Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області із заявою щодо прийняття в експлуатацію збудованого у 2007 році гаража.
Листом від 04 грудня 2025 року № 02.14-22/55 третя особа повідомила позивача, що гараж, розташований окремо, не при садибному чи дачному будинку, не підпадає під будівельну амністію (спрощену процедуру введення в експлуатацію без дозвільного документа), оскільки на порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва відсутні, а позивачем не надано відомостей, документів, що дають право на початок виконання будівельних робіт даного об`єкта, тому він вважається збудованим самочинно. Третя особа у справі зазначила, що не може прийняти в експлуатацію зазначений гараж, та рекомендувала позивачу звернутися до суду за визнанням права власності на самочинно збудований об`єкт, після чого подати до Центру надання адміністративних послуг заповнену декларацію про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду.
Згідно з довідкою КП «Лубенське МБТІ» від 14 березня 2005 року № 87 відсоток готовності недобудованого об`єкта «Будівельна база і гаражі», розташованого на АДРЕСА_2 , складає 64 %. 36 % відсутності складають: перегородки і штукатурка – 11 %; підлога – 9 %; вікна і двері – 1 %; ізоляційні роботи – 4 %; опоряджувальні роботи – 4 %; санітарно-технічні та електротехнічні – 6 %; обладнання – 1 %.
Відповідно до договору купівлі-продажу № 70 від 30 вересня 2005 року, укладеного між КП фірмою «Валтекс» (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), продавець зобов`язався передати у власність покупця незавершене будівництво (будівельно-монтажні роботи по гаражу і будівельній базі). Вартість будівельно-монтажних робіт становить 70 000 грн. Вказаний договір укладений у простій письмовій формі.
Згідно з актом приймання-передачі від 31 жовтня 2005 року продавець здав, а покупець прийняв приміщення незакінченого будівництва будівельної бази і гаражів (БМР), що знаходиться на АДРЕСА_2 . 
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Згідно з частиною третьою статті 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.
За змістом частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
У силу спеціального застереження, наведеного в частині другій статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України. Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).
У розумінні частини першої статті 376 ЦК України, самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.
Між тим, самочинно збудоване нерухоме майно, у розумінні статей 331, 376 ЦК України, не є об`єктом права власності.
При вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 26, 29-31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт.
Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 24 вересня 2024 року у справі № 528/618/22.
У пункті 45 постанови від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16 Велика Палата Верховного Суду підкреслювала, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 зазначила, що особа не набуває права власності на об`єкт самочинного будівництва (пункт 148).
Частиною третьою статті 376 ЦК України встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
Частиною п`ятою статті 376 ЦК України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.
До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва.
Отже, особа стає власником новоствореного об`єкта нерухомості після завершення його будівництва, прийняття нерухомого майна до експлуатації та державної реєстрації. Таким чином, право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту державної реєстрації права.
Належних та допустимих доказів того, що до позивача перейшло право власності на спірний об`єкт нерухомості матеріали справи не містять.
Крім того, матеріали справи не містять доказів, що позивач у встановленому законом порядку отримав у власність об`єкт незавершеного будівництва та здійснила його реконструкцію відповідно до норм матеріального права.
Аналізуючи положення частини третьої статті 376 ЦК України, суд зазначає, що визнання права власності на самочинне будівництво за цією нормою можливе лише за сукупності двох умов: 1) земельна ділянка не була відведена особі для забудови; 2) земельну ділянку надано у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно. Тобто для застосування частини третьої статті 376 ЦК України необхідно, щоб земельну ділянку було надано саме під уже збудоване нерухоме майно, а не для іншої мети.
Судом встановлено, що позивач є користувачем земельної ділянки з кадастровим номером 5310700000:02:069:0052 на підставі договору оренди землі від 07 вересня 2022 року. Цільове призначення земельної ділянки – для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства. При цьому будівництво гаражу було завершено позивачем до укладення договору оренди землі.
Водночас до суду не подано доказів того, що позивачу було надано земельну ділянку для забудови у встановленому законом порядку. Договір оренди землі від 07 вересня 2022 року передбачає надання земельної ділянки для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, а не для будівництва. При цьому на момент укладення договору оренди будівництво гаражу вже було завершено. Земельна ділянка не надавалася позивачу під забудову, дозвільні документи на виконання будівельних робіт позивач не отримував.
Крім того, Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області як власник земельної ділянки, на якій розташовано спірне нерухоме майно, у відзиві на позовну заяву прямо заперечила щодо визнання за позивачем права власності на самочинне будівництво та просила суд відмовити у задоволенні позову.
У судовому засіданні представник відповідача звернув увагу, що поданий до суду звіт технічного обстеження нежитлової будівлі не містить відомостей про додержання ДБН. У матеріалах справи відсутній висновок компетентного органу щодо дотримання норм ДБН під час будівництва спірного об`єкта нерухомості.
Щодо застосування частини п`ятої статті 376 ЦК України, суд зазначає, що ця норма надає право власнику (користувачу) земельної ділянки вимагати визнання за ним права власності на самочинне будівництво, якщо це не порушує права інших осіб. Проте за змістом цієї норми визнання права власності на самочинне будівництво є правом, а не обов`язком суду, і не може здійснюватися всупереч волі власника земельної ділянки. 
Оскільки Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області як власник земельної ділянки заперечує проти визнання за позивачем права власності на самочинне будівництво, суд не вбачає підстав для задоволення позову і за частиною п`ятою статті 376 ЦК України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2025 року у справі № 553/3007/23, відповідно до якої визнання права власності на самочинне будівництво за частиною третьою статті 376 ЦК України можливе лише за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі саме під уже збудоване нерухоме майно, а наявність лише права користування земельною ділянкою без надання її під забудову не є достатньою підставою для визнання права власності на самочинне будівництво. 
При цьому заперечення органу місцевого самоврядування як власника земельної ділянки проти визнання права власності на самочинне будівництво за встановлених у цій справі обставин є підставою для відмови у задоволенні позову.
Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду у постанові від 28 листопада 2024 року у справі № 645/7759/20 про те, що визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку є винятковим способом захисту права і має застосовуватися лише за наявності всіх передбачених законом умов.
Позивач не довів належними доказами, що він в установленому законом порядку отримав у власність об`єкт незавершеного будівництва та провів його реконструкцію у визначений нормами матеріального права спосіб, а також те, що він отримував дозвіл на проведення будівельних робіт на земельній ділянці комунальної власності.
Також доречними є аргументи представника відповідача про відсутність у матеріалах справи відомостей про дотримання при будівництві спірного об`єкта нерухомості норм ДБН.
Висновки за результатами розгляду позовних вимог
Оскільки до суду не подано доказів надання позивачу земельної ділянки для забудови у встановленому законом порядку, а Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області як власник земельної ділянки, на якій розташовано спірне нерухоме майно, заперечує щодо визнання за позивачем права власності на самочинне будівництво, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених у справі вимог.
Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні.
Керуючись статтями 12, 13, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, третя особа – Відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, про визнання права власності на самочинне будівництво відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач - Територіальна громада в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області (місцезнаходження: Полтавська область, місто Лубни, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 33; ЄДРПОУ 21053182).
Третя особа - Відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області (місцезнаходження: Полтавська область, місто Лубни, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 33; ЄДРПОУ 04057439).

Суддя М. М. Пилипчук