Справа № 932/2028/21 
Провадження № 2/932/554/21

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Кондрашова І.А.,
за участі секретаря судового засідання Підопригори Р.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Царейкін Михайло Михайлович, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:
У березні 2021 року позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Царейкін Михайло Михайлович, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло та витребування майна з чужого незаконного володіння.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволені частково. 
Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 .
Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 1/4 частину квартири АДРЕСА_3 .
Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 1/4 частину квартири АДРЕСА_3 .
В іншій частині позову - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 908, 00 грн.
Проте судом встановлено, що при розгляді вказаного спору залишилась невирішеною одна позовна вимога, а саме визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування на 1/4 частини квартири АДРЕСА_3 після смерті ОСОБА_6 .
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд має право ухвалити додаткове рішення у випадку коли стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
При цьому суд може ухвалити таке рішення, в тому числі, за власною ініціативою.
Враховуючи, що позовна вимога про визнання права власності в порядку спадкування залишалась не вирішеною, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення. 
Сторони про дату, час та місце розгляду питання щодо ухвалення додаткового рішення, повідомлені, однак до суду не з`явились. Тому суд дійшов висновку про можливість ухвалення додаткового рішення у відсутність сторін та їх представників, оскільки їх неявка цьому не перешкоджає. 
Дослідивши матеріли справи, судом встановлено таке.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частини квартири АДРЕСА_3 .
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2022 року - зупинено провадження у справі у зв`язку зі смертю ОСОБА_6 до залучення правонаступника.
Як установлено судом, правонаступником ОСОБА_6 є його дружина - ОСОБА_1 . Інші спадкоємці відмовились від спадщини у встановленому законом порядку та на спадкове майно не претендують. 
Поняття спадкування закріплене у ст. 1216 ЦК, відповідно до якої спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно частин першої та третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).
Такими, що прийняли спадщину вважаються також малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, якщо не було подано заяву про відмову від спадщини у порядку, встановленому цивільним законодавством.
Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
З аналізу вказаних норм убачається, що спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на момент його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину. Норма ч. 3 ст. 1268 ЦК України є безумовною та встановлює «автоматичний» порядок прийняття спадщини, тобто особі, яка постійно мешкала зі спадкодавцем не потрібно подавати заяву про прийняття спадщини. Така особа може лише упродовж 6 місяців подати заяву про відмову від спадщини. Однак ця норма стосується осіб, які «постійно проживали» зі спадкодавцем, тобто вирішальне значення має саме факт постійного проживання, а не тимчасового проживання чи перебування.
Оскільки ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_6 на момент його смерті, то вона вважається такою, що прийняла спадщину після його смерті.
Однак на момент смерті ОСОБА_6 1/4 частини квартири АДРЕСА_3 формально належала іншій особі, а саме ОСОБА_4 . 
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Таким чином, на момент смерті  ОСОБА_6 він не уважався власником частини квартири, оскільки за реєстраційними документами та відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира належала іншій особі.
Отже, існує правова проблема, коли реальний (фактичний) власник майна на момент смерті перебуває у процесі віндикації (витребування) свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто на момент смерті спадкове майно йому формально не належить, а перебуває у власності іншої особи.
За логікою, і успадкувати таке майно спадкоємці не можуть, оскільки нотаріус при оформленні спадкових прав з`ясує, що на момент смерті квартира перебувала у власності іншої особи.
Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевої І.О. від 13 липня 2022 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме на 1/4 частини квартири АДРЕСА_3 .
Вирішуючи дану проблему суд виходить з того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не є справжніми власниками спірної квартири, оскільки переоформили право власності на це майно за підробленими документами, тому власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_3 на момент смерті вважався її реальний власник - ОСОБА_6 , тому спадкування тут має відбуватися на загальних підставах. 
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Проте визнання права власності, в тому числі й на спадкове майно, можливе лише тоді, коли це майно не перебуває у інших осіб. Коли спірне майно знаходиться у чужому незаконному володінні, суд не може визнати право власності на це майно, оскільки це буде суперечити інституту віндикації. 
Так, визнання права власності на майно, що перебуває у чужому незаконному володінні, реалізується через віндикаційний позов (витребування майна) відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України. Тому суд переконаний, що належним і ефективним способом захисту в даних правовідносинах є виключно витребування майна, незважаючи на існування правовідносин спадкування. В іншому випадку навіть визнання права власності на спадкове майно, не призведе до необхідних правових наслідків та ефективного захисту прав позивачів. 
Суд з метою захисту прав та інтересів позивача  ОСОБА_1 вважає, що єдиним можливим способом розв`язання цієї правової суперечки є витребування майна з чужого незаконного володіння на користь правонаступника ОСОБА_1 . 
Отже, визнання права власності в порядку спадкування за законом не є ефективним способом захисту в даному випадку, оскільки це не призведе до припинення чи витребування майна у ОСОБА_4 , і це майно буде знову числитися за ним.
Витребування майна є універсальним способом захисту, а суд не може визнати право власності в порядку спадкування за законом на майно, яке перебуває на момент смерті не у власності спадкодавця. Спочатку таке майно необхідно витребувати на користь будь-якого правонаступника.
Таким чином, суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог та з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача, витребувати 1/4 частини квартири АДРЕСА_3 , яка належала ОСОБА_6 , на корить дружини ОСОБА_1 .
Вихід за межі позовних вимог у цивільному процесі за загальним правилом не допускається, оскільки суд розглядає справу в межах заявлених вимог (ч. 2 ст. 264 ЦПК). Проте, суд може вийти за ці межі, якщо це необхідно для ефективного захисту прав та інтересів позивача, які порушені, і лише у випадках, пов`язаних із захистом саме цих прав.
Незважаючи на те, що позовні вимоги про витребування майна ОСОБА_6 , не були заявлені, а позивачі просили визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 1/4 частини квартири АДРЕСА_3 після смерті ОСОБА_6 , суд вважає, що спірна частка квартири підлягає спочатку витребуванню, тому в цій частині виходить за межі позовних вимог та постановляє рішення про витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1/4 частину квартири АДРЕСА_3 . Також необхідно скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 з метою забезпечення витребування спірного майна на користь позивачів.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 261, 263-265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:
Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Царейкін Михайло Михайлович, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло та витребування майна з чужого незаконного володіння.
Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь  ОСОБА_1  ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1/4 частину квартири АДРЕСА_3 .
Скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі - продажу квартири серія та номер НАТ091875/р.№189, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Царейкіним М.М. індексний номер 28484806 від 27.02.2016 року, РНОНМ 861793112101. 
В іншій частині рішення залишити без змін.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення.
Якщо у судовому засіданні проголошено вступну і резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дати складання повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ