ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1577/26 Справа № 192/2618/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Щербина Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді        Агєєва О.В.,
суддів:         Гапонова А.В., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників, цивільну справу №192/2618/25 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди, за апеляційною скаргою представника Моторного (транспортного) страхового бюро України — Циби Дмитра Михайловича на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2025 року про повернення позовної заяви, постановлену у складі судді Щербини Н.О.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач МТСБУ звернувся до Солонянського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2025 року позовну заяву МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди, залишено без руху для усунення недоліків. Надано позивачу строк, який становить не більше десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, усунути зазначені недоліки. Роз`яснено позивачу, що позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернута, якщо він у зазначений строк не усуне недоліки відповідно до цієї ухвали.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2025 року позовну заяву МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди – визнано не поданою та повернуто позивачеві, на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, представник МТСБУ - Циб Д.М. подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, відповідно зазначена ухвала не може бути законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню. 
Вказує, підставами для залишення позову без руху стали наступні обставини нібито: позов не містить адреси електронної пошти відповідача або вказівку, що такі не відомості не відомі позивачу, однак в позовній заяві позивачем було зазначено про те, що засоби зв`язку позивачу не відомі; в позові не зазначено про набрання постанови суду законної сили. та не вказано хто є потерпілим в результаті ДТП, однак обґрунтовано переконані що дані обставини повинні встановлюватись (при необхідності) при судовому розгляді, і відповідно дані обставини не є підставою для залишення позову без руху; в результаті ДТП автомобіль «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, проте не посилається чим підтверджуються вказані збитки. Зазначене ствердження суду першої інстанції не відповідає дійсності з тих підстав, що до позовної заяви додано експертний висновок, крім того зазначена обставина теж досліджується безпосередньо в судовому засіданні 
На думку позивача, суд першої інстанції штучно створив підстави для залишення позовної заяви без руху, що позбавляє позивача права доступу до правосуддя 
Суд першої інстанції ухвалою про залишення позову без руху, надав строк до 16 жовтня 2025 року, але 10 жовтня 2025року, тобто за 6 днів до завершення дати надання строку, постановив ухвалу про повернення позивачу позову у зв`язку з неусуненням недоліків у встановлений строк, що є недопустимим та порушує норми процесуального права.
У зв`язку із чим просив суд ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2025 року про повернення позовної заяви скасувати, справу повернути для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив. 
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до положень частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Повертаючи позовну заяву МТСБУ, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі від 10 жовтня 2025 року зазначив, що позивач у встановлений судом строк вимоги ухвали суду від 06 жовтня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху не виконав, недоліки позовної заяви не усунув, суд прийшов до висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачу. 

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 43 ЦПК України, у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи. Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету – у паперовій формі листом з описом вкладення. 
Згідно з ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. 

У справі встановлено, ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2025 року позовну заяву МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди, залишено без руху для усунення недоліків. Суд зазначив, що позов не містить адреси електронної пошти відповідача або вказівку, що такі відомості не відомі позивачу; позивачем не вказано хто є потерпілим в результаті ДТП; не надано доказів на підтвердження матеріальних збитків, завданих в результаті ДТП, автомобіля «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 .
Позивачу необхідно зазначити всі відомі обставини та докази що їх підтверджують, оскільки від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи. Крім того, від змісту позовної заяви залежать позиція відповідача, який також має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаним з тим, які вимоги до нього заявлені та з яких підстав і чим це підтверджується. 
Надано позивачу строк, який становить не більше десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, усунути зазначені недоліки. Роз`яснено позивачу, що позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернута, якщо він у зазначений строк не усуне недоліки відповідно до цієї ухвали.

07 жовтня 2025 року позивач МТСБУ через систему «Електронний суд» подав до суду першої інстанції уточнену позовну заяву, в якій зазначено, що засоби зв`язку відповідача позивачу не відомі, зазначено потерпілого в результаті ДТП — ОСОБА_2 та розмір матеріальних збитків, завданих в результаті ДТП, автомобіля «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 підтверджується звітом №030724, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 .

Повертаючи позовну заяву МТСБУ, суд першої інстанції послався на те, що ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року позовну заяву було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків не більше десяти днів з дня вручення копії ухвали, згідно якої було зазначено про те, що виконання ухвали вчинюється шляхом подання позовної заяви в новій редакції з усуненими недоліками з копією для відповідача або з доказами направлення копії позову відповідачу у випадку усунення недоліків через підсистему ЄСІТС «Електронний суд». 

Однак, в ухвалі суду від 06 жовтня 2025 року про залишення без руху не зазначено про необхідність подання позовної заяви у новій редакції з усуненими недоліками з копією для відповідача або з доказами направлення копії позову відповідачу у випадку усунення недоліків через підсистему ЄСІТС «Електронний суд». 

Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Водночас не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року).
ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. russia, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Rada Cavanilles v. Spain», § 49, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1998 року).
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Слід зазначити, суд першої інстанції на вказане належної уваги не звернув, не перевірив належним чином доводи позивача, викладені в уточненій позовній заяві, та у порушення норм процесуального права, дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви позивачу на підставі п.3 ст.185 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2025 року про повернення позовної заяви скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України — Циби Дмитра Михайловича — задовольнити. 
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2025 року про повернення позовної заяви у справі №192/2618/25 — скасувати.
Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 08 квітня 2026 року.

Судді: