Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2026 року Справа№200/7407/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув у спрощеному позовному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ
ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач-1), в якому просить:
визнати неправомірними дій з обчислення тривалості стажу роботи ОСОБА_2 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, необхідного для призначення позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника;
зобов`язати зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_2 як підземні роботи в особливо важких та особливо шкідливих умовах періоди з 07.07.1981 по 29.11.1981, з 22.08.1992 по 07.03.1996, період з моменту загибелі на виробництві до моменту виникнення у нього права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах та здійснити позивачу з 17.03.2025 перерахунок та виплату пенсії у разі втрати годувальника з урахуванням положень абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що встановлені до розміру пенсії за віком померлого годувальника.
За змістом позову після досягнення 60-ти річного віку позивач звернулась до органів Пенсійного фонду України із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, яку було призначено з 17.03.2025. Позивач заперечує щодо правомірності обчислення пільгового стажу померлого годувальника, тривалість якого впливає на розмір призначеної їй пенсійної виплати.
Відповідач-1 проти задоволення заявлених позивачем вимог заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Згідно з відзивом Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області за наслідком розгляду заяви від 17.03.2025 переведено позивача з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (померлого ОСОБА_2 ) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач-1 зауважив на неможливості обчислення тривалості стажу померлого годувальника позивача на підставі наданої архівної довідки від 21.10.2024 №16/12-4 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній до перевірки наведених в ній відомостей.
Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву зазначив, зокрема, що рішенням від 24.03.2025 №914210176591 позивача переведено з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач-2 вважає, що діяв відповідно до норм чинного, а саме пенсійного законодавства, у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому, на його думку, позовні вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими, та такими, які не підлягають задоволенню.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.09.2025 відкрито провадження у справі, вирішено ряд процесуальних питань.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28.11.2025 залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – відповідач-2), як співвідповідача до участі у справі.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач у справі).
17.03.2025 позивач через веб-портал Пенсійного фонду України звернулась із заявою про перехід на інший вид пенсії: з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.
Відділом перерахунків пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат та соціальних послуг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області рішенням (відповідач 2 у справі) від 24.03.2025 №914210176591 позивача переведено з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до протоколу перерахунку пенсії з 17.03.2025 позивачу проведено перерахунок пенсії в разі втрати годувальника, вид перерахунку: «Індивідуально (масовий). Індексація заробітку», призначено пенсію у розмірі 4823,00 грн. 
Відповідно до протокольного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.04.2021 №914210176591 розмір пенсії позивача перераховано з 17.03.2025. За змістом рішення основний розмір пенсії по втраті годувальника становить 8534,49 грн та обчислено на рівні 50% від загального розміру пенсії померлого годувальника 17068,97 грн. Загальний розмір пенсії обчислено як сума добутку середньомісячного заробітку для обчислення пенсії 33 701,32 грн та коефіцієнту стажу 0,49667, доплати за понаднормовий стаж 330,54 грн, тривалість страхового стажу померлого годувальника становить 49 років 8 місяців 1 день, у т.ч. страховий стаж до 01.01.2004 – 14 років 8 місяців 1 день, додаткові роки за список № 1 – 10 років, додатковий стаж – 25 років. Розмір пенсії годувальника до виплати становить 10 388,05 грн.
Згідно з розрахунком форма РС-право страховий стаж померлого чоловіка позивача становить 14 років 08 місяців 01 день (з 07.07.1981 по 07.03.1993), період з 30.11.1981 по 21.08.1992 враховано до пільгового стажу із приміткою «ст. 14, пост 202, сп1, р.1, п-р.1, п а-в», періоди роботи з 07.07.1981 по 29.11.1981, з 22.08.1992 по 07.03.1996 зараховано тільки до загального страхового стажу. 

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон №1058-IV), цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Статтею 36 Закону №1058-IV встановлені умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини першої цієї статті пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається зазначеним у частині другій цієї статті членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії у разі встановлення III групи інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21.11.2013 по 21.02.2014 за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та зазначеним у частині другій цієї статті членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Відповідно до частини першої статті 37 Закону №1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного члена сім`ї, зазначеного у частині другій статті 36 цього Закону, - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше членів сім`ї, зазначених у частині другій статті 36 цього Закону, - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками".
Згідно з абзацем 3 ч. 1 статті 28 Закону № 1058 мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Частиною першою статті 38 Закону №10258-ІV визначено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника має право на таку пенсію згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.
Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Частиною 4 цієї статті встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. 
До набрання чинності Законом №1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII.
Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно із частиною третьою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також, зокрема, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
При цьому, суд зазначає що положеннями статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (зі змінами) (далі - Порядок №637).
Положеннями статті 62 Закону №1788-XII та пункту 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
В силу вимог абзацу 1 пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
Відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин), (далі – Порядок №22-1).
За змістом положень статті 44 Закону №1058-IV відповідач наділений повноваженнями щодо перевірки наданих позивачем документів. Ці повноваження можуть бути реалізовані шляхом направлення відповідних запитів, витребування первинних документів щодо підтвердження виплаченої заробітної плати, проведення фактичних перевірок тощо.
Відповідно до приписів Порядку №22-1 працівник пенсійного органу під час приймання документів від заявника перевіряє повноту поданих заявником документів та відповідність оформлення таких вимогам законодавства з метою забезпечення не лише реалізації права особи на призначення та отримання пенсії, а й контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, а тому сумніви останнього щодо обґрунтованості видачі документів, зокрема, довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у врахуванні такої при призначенні (перерахунку) пенсії.

ОЦІНКА ДОВОДІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ
Спір, що виник між сторонами стосується правильності обчислення відповідачем 2 стажу померлого годувальника позивача під час призначення позивачу пенсії по втраті годувальника, від тривалості якого залежить загальний розмір пенсії померлого годувальника та безпосередньо розмір пенсії по втраті годувальника.
Суд зазначає, що заяву позивача про перехід з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області, з огляду на що саме відповідач-2 є належним відповідачем щодо заявлених позивачем вимог.
Позивач вважає, що до пільгового стажу на підземній роботі в особливо важких та особливо шкідливих умовах померлого годувальника ОСОБА_2 безпідставно не зараховано періоди його роботи з 07.07.1981 по 29.11.1981, з 22.08.1992 по 07.03.1996 та період з моменту загибелі на виробництві ОСОБА_2 до моменту виникнення у нього права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Відповідно до архівної довідки Державного підприємства «Торецьквугілля» від 21.10.2024 №16/12-4 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній померлий годувальни позивача- ОСОБА_2 , працював у Державному підприємстві «Шахта «Нова», був зайнятий повний робочий день на підземних роботах та виконував гірничі роботи:
з 07.07.1981 по 20.07.1981 учбовий пункт в якості підземного учня підземного гірника, що передбачено Списком №1, розділ 1, підрозділ 1, пункт 1.1г, 
з 21.09.1981 по 13.10.1981 в якості підземний гірник маркшейдерського відділу, що передбачено Списком №1, розділ 1, підрозділ 1, пункт 1.1г, 
з 14.10.1981 по 15.10.1981 учбовий пункт, що передбачено Списком №1, розділ 1, підрозділ 1, пункт 1.1а, 
з 16.10.1981 по 29.11.1981 в якості учень підземного гірника очисного забою підземної дільниці з видобутку, що передбачено Списком №1, розділ 1, підрозділ 1, пункт 1.1а, 
з 30.11.1981 по 23.04.1993 в якості підземного гірника очисного забою підземної дільниці з видобутку, що передбачено Списком №1, розділ 1, підрозділ 1, пункт 1.1а,
з 24.04.1993 по 07.03.1996 в якості підземного забійника 6 розряду підземної дільниці з видобутку, що передбачено Списком №1, розділ 1, підрозділ 1, пункт 1.1а. Виконував гірничі роботи по видобуванню вугілля в шахті.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
У спірних періодах зайнятості померлого годувальника позивача (з 07.07.1981 по 29.11.1981) та з 22.08.1992 по 07.03.1996 діяли Списки №1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, що застосовувалися до періодів роботи 31.12.1991; Списки №1, 2, що затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10; які діяли до 11.03.1994, Списки №1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, які діяли до 16.01.2003.
Перелік робіт та професій, зайнятість на яких протягом 25 років дає право на призначення пенсії незалежно від віку, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років» (далі – Постанова №202).
Відповідно до Розділу І Постанови №202 підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).
Суд зазначає, що довідка Державного підприємства «Торецьквугілля» від 21.10.2024 №16/12-4 містить необхідні відомості, що встановлені Порядком №637, щодо визначених в ній періодів роботи ОСОБА_2 : назву професії, посади, характеру виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування пільгового списків або їх номери, до яких включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано зазначену довідку, підписана вповноваженими особами та є належним доказом зайнятості померлого годувальника позивача у спірних періодах на роботах та посадах, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах. 
Вказана довідка є чинною та в судовому порядку недійсною не визнавалась, документи, які б свідчили про недостовірність зазначення в цій довідці відомостей під час розгляду справи відповідачами не надано.
Суд не приймає доводи відповідачів про неможливість врахування цієї довідки через неможливість провести її перевірку як необґрунтовані, та зазначає, що особа не може бути позбавлена свого права на отримання пенсії у належному розмірі через нездійснення відповідачем перевірки достовірності зазначених у них відомостей. Проведення перевірки достовірності документів роботодавця здійснюється пенсійним органом, втім сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.
У постанові від 21.02.2020 у справі №291/99/17 Верховний Суд зазначив, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.
Як зазначено Верховним Судом у постанові від 23.12.2020 у справі №520/7125/17, посилання органу Пенсійного фонду України на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості видачі довідки є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки як на первинні документи, на підставі яких вона видана, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.
Вказана позиція також підтримана Верховним Судом у постановах від 12.04.2021 у справі № 219/4550/17, від 03.06.2021 у справі №127/8001/17.
Тобто, нездійснення відповідачем перевірки обґрунтованості видачі документів підприємствами, установами та організаціями не може бути підставою для неврахування зазначених документів при призначенні та виплаті пенсії. Виключно встановлення факту подання недостовірних відомостей, а не виникнення сумнівів і проведення перевірки, є підставою для неврахування поданих особою документів.
Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на зазначене суд дійшов висновку про неправомірність неврахування відповідачем 2 під час обчислення стажу померлого годувальника позивача до пільгового стажу періодів роботи з 07.07.1981 по 20.07.1981, з 21.09.1981 по 29.11.1981 та з 22.08.1992 по 07.03.1996. Період роботи з 21.07.1981 по 20.09.1981 не врахований до пільгового стажу правомірно, оскільки відомості про занятість померлого годувальника позивача протягом зазначеного періоду на роботах, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах в матеріалах справи відсутні
Згідно з матеріалами справи годувальник позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актом за формою Н-1 №38 від 19.03.1996 про нещасний випадок зі смертельним наслідком, згідно з протоколами перерахунку пенсії до страхового стажу годувальника позивача додатково зараховано 25 років стажу.
Зарахування до стажу періоду роботи час з моменту загибелі потерпілого на виробництві до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону встановлено абз. 2 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058. При цьому, в зазначеній нормі йдеться про зарахування зазначеного періоду до страхового, а не пільгового стажу.
Суд вважає помилковими твердження позивача про наявність підстав для зарахування періоду з моменту загибелі потерпілого на виробництві до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону до пільгового стажу, оскільки передумовою врахування періоду роботи до пільгового стажу вимагає реальної роботи у шкідливих умовах, періоди, коли особа не працювала (навіть через загибель), не зараховуються до стажу для пільгових пенсій.
З огляду на зазначене вимоги позивача про зарахування до пільгового підземного стажу періоду з моменту загибелі на виробництві ОСОБА_2 до моменту виникнення у нього права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
З приводу доводів позивача про обчислення пенсії виходячи з розміру пенсії померлого годувальника, визначеного відповідно до абзацу 3 частини першої статті 28 Закону №1058-IV суд зазначає, що згідно з наявними в матеріалах справи документами тривалість стажу померлого годувальника на підземних роботах та роботах з особливо важкими та особливо шкідливими умовами праці становить менше ніж 15 років, з огляду на що підстав визначення пенсії з мінімального розміру, визначеного відповідно до цієї норми немає. 
З огляду на висновки суду про протиправність неврахування відповідачем 2 під час призначення пенсії по втраті годувальника до пільгового стажу померлого годувальника періоду роботи з 07.07.1981 по 20.07.1981, з 21.09.1981 по 29.11.1981, з 22.08.1992 по 07.03.1996, вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до підземного пільгового страхового стажу померлого годувальника ОСОБА_2 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202 періодів роботи з 07.07.1981 по 20.07.1981, з 21.09.1981 по 29.11.1981, з 22.08.1992 по 07.03.1996 та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 17.03.2025 також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вимоги позивача про зобов`язання виплатити пенсію після перерахунку не підлягають задоволенню через їх передчасність, на час розгляду справи в суду відсутні підстави вважати, що після проведеного перерахунку пенсії на виконання рішення суду органами пенсійного фонду не буде проведено її виплату.
Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 3 цієї статті визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Таким чином, зважаючи на часткове задоволення вимог позивача, на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 підлягає стягненню судовий збір в сумі 484,48 грн.
З огляду на зазначене, на підставі положень статей 24, 28, 36, 37, 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та керуючись статтями 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 241-243, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нездійснення зарахування до підземного пільгового страхового стажу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202 періодів роботи померлого годувальника ОСОБА_2 з 07.07.1981 по 20.07.1981, з 21.09.1981 по 29.11.1981 та з з 22.08.1992 по 07.03.1996.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дня призначення - 17.03.2025 шляхом зарахування до підземного пільгового страхового стажу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202 періодів роботи померлого годувальника ОСОБА_2 з 07.07.1981 по 20.07.1981, з 21.09.1981 по 29.11.1981, з 22.08.1992 по 07.03.1996.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:
Позивач: ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3; код ЄДРПОУ 13486010).
Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов; код ЄДРПОУ 14099344).

Суддя А.С. Михайлик