Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 532/3199/25
Провадження № 2/542/341/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2026 року селище Нові Санжари
Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді – Афанасьєвої Ю.О.,
за участю секретаря судового засідання – Чиж Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Нові Санжари цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

31.12.2025 року до суду звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» з позовом до ОСОБА_1 , просив стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 13320 грн., а також судові витрати.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 21.05.2025 року укладено Кредитний договір (оферти) №21.05.2025-100002802, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у розмірі 2500,00 грн., строком на 217 днів. Дата повернення (виплати) кредиту - 23.12.2025. Продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку виплати кредиту/ строку договору не передбачена. У позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту та/або строку договору, установлених договором. Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту – 9% від суми Кредиту та дорівнює 225 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості – 225 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно графіку платежів. Договором не передбачено змін в умовах надання фінансової послуги, щодо якої укладено договір. Протягом строку дії договору тарифи та комісія(ії) за фінансовою послугою залишаються незмінними. Денна процентна ставка – загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Проценти (економічна сутність – плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.
Зазначають також, що при отриманні первинної суми, за ініціативи клієнта було додатково видано суму зазначену в кредитному договорі, що підтверджується примірною відповіддю кредитодавця про прийняття пропозиції (акцепт) про укладення додаткового договору до кредитного договору, на наступних умовах: сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту, в зв`язку з чим внести наступні зміни до договору: сума кредиту з дати укладення даного Додаткового Договору становить 4500 грн. 00 коп.
За даним Додатковим Договором кредитодавець зобов`язується надати позичальнику 2-й транш у розмірі 2000 грн. 00 коп.; дата надання/видачі кредиту (2-го Траншу) – 21.06.2025. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту (2-го Траншу): перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-74XX-XXXX-4302. Строк, на який надається кредит (а саме 2-й Транш) - 186 днів з дати його надання.
Сторони домовились, що позичальник відповідно до даного Додаткового Договору зобов`язаний сплатити комісію, пов`язану з наданням 2-го Траншу (частини Суми Кредиту) – 9% від суми 2-го Траншу (частини Суми Кредиту), що дорівнює 180 грн. 00 коп. Комісія за обслуговування з дати укладення даного Додаткового Договору встановлюється у розмірі 405 грн. 00 коп.
ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, у неї утворилась заборгованість у розмірі 13320 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідачки, вирішити питання судових витрат.
Ухвалою суду від 13.02.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.54).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.57), в позовній заяві просив справу розглядати без участі представника позивача (а.с. 14).
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 56), надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що з позовними вимогами не погоджується з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.65).
04.03.2026 року відповідачко ОСОБА_1 був наданий відзив на позовну заяву (а.с.61-63), в якому вона просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на таке. 
Так зазначає, що на підтвердження позовних вимог ТОВ «Споживчий центр» про стягнення заборгованості за кредитним договором надало суду пропозицію про укладення кредитного договору (оферта), заявку, підтвердження укладання кредитного договору № 21.05.2025-100002802 від 21.05.2025 року та паспорт споживчого кредиту.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.16.2021 року у справі № 686/19271/19, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухобліку, а свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг.
Вказує, що на підтвердження факту надання їй кредиту ТОВ «Споживчий центр» надало листи ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 29.12.2025 року за одним вихідним номером 1-2912, відповідно до яких на картку НОМЕР_1 було перераховано кошти 21.06.2025 року о 16:54:03 год. 2000 грн за договором кредиту № 21.05.2025-100002802, та 21.06.2025 року о 22:04:45 год. 2500 грн за договором кредиту № 21.05.2025-100002802. Тобто факт надання коштів підтверджується листами від ТОВ «Універсальні платіжні рішення», а не платіжними документами, як того вимагає Закон. Крім того дані листи мають один вихідний номер, але містять різну інформацію, що викликає сумніви у їх достовірності, оскільки порушують правила діловодства, оскільки окремі листи повинні мати і окремі вихідні номери.
Крім того, відповідно до п.п. 2.1., 2.3. пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника.
Проте, ані в пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), ані в інших документах не вказано реквізити платіжного засобу для надання коштів позичальнику.
Таким чином, доказів, які б підтверджували переказ коштів у розмірі 4500 грн за кредитним договором № 21.05.2025-100002802 від 21 травня 2025 року позивач не надав.
Довідка-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором №21.05.2025- 100002802 від 21 травня 2025 року, на яку посилається позивач, не є первинним бухгалтерським документом, який підтверджує отримання кредиту та користування ним, а отже, не є належним доказом наявності заборгованості.
Інших доказів на підтвердження існування заборгованості, зокрема, виписки за картковим рахунком відповідача, на яку за словами позивача надавались кредитні кошти, не надано.
13.03.2026 року представником позивача було надано відповідь на відзив (а.с.66-73), в якому просив позовні вимоги задовольнити, зазначаючи наступне.
Так, вказує, що відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якому повністю заперечує проти позовних вимог, однак не надала жодного доказу на підтвердження своїх заперечень або на спростування доводів позивача.
Між сторонами було укладено спірний кредитний договір у електронній формі, що відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової. Відповідач підтвердив факт ознайомлення зі змістом кредитного договору та погодився на відповідні умови кредитування. Також відповідачем не було надано відомостей щодо оскарження умов кредитного договору у судовому порядку.
Щодо видачі коштів відповідачці зазначає, що їх видача підтверджується Листом ТОВ «УПР». Позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідачки, номер якого зазначено нею у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет- еквайрингу – iPay.
Наголошує, що зазначаючи у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, відповідачка не надала до суду виписки по рахунках в банківських установах, у тому числі по рахунку, який відповідачка зазначила в договорі, як номер особистого платіжного засобу, на спростування доказів, наданих стороною позивача.
Відтак, відповідачка, заперечуючи факт отримання грошових коштів, не надала виписку з банку про наявні чи відсутні банківські рахунки, інформацію про рух коштів за спірний період по цим рахункам.
Крім того, вважає безпідставними доводи відзиву про ненадання позивачем виписки по рахунку, як первинного бухгалтерського документу. Така належать до інформації, що є банківською таємницею, порядок розкриття якої визначений Законом.
Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі.
Крім того, будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору відповідачка не заявляла.
Матеріали справи не містять жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі №753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку.
Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом, 21.05.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферти) №21.05.2025-100002802, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у розмірі 2500,00 грн., строком на 217 днів. Дата повернення кредиту 23.12.2025 рік. Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Проценти (економічна сутність – плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді (а.с.21-26).
21.06.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до кредитного договору №21.05.2025-100002802 від 21.05.2025 року, відповідно до умов якого сторони домовилися за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту, яка з дати укладення даного додаткового договору становить 4500 грн. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту (2-го Траншу): перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-74XX-XXXX-4302. Строк, на який надається кредит (а саме 2-й транш) - 186 днів. 
Листами ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №1-2912 від 29.12.2025 року повідомлено ТОВ «Споживчий центр» про успішність перерахування коштів на платіжну картку клієнта: 21.05.2025, 22:04:45 на суму 2500 грн., номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – 748394204, та 21.06.2025, 16:54:03 на суму 2000 грн., номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – 779987731, призначення платежу: видача за договором кредиту №21.05.2025-100002802 (а.с.36, 37).
Відповідно до п.10.1 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) №21.05.2025-100002802 від 21.05.2025 року вбачається, що цей договір набирає чинності з дати отримання кредитодавцем у інформаційній системі кредитодавця від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця. Цей договір діє протягом одного року (а.с.21-24).
Таким чином, в даному випадку матеріали справи у своїй сукупності свідчать про те, що відповідачка отримала кредитні кошти за договором №21.05.2025-100002802 від 21.05.2025 року та додатковим договором від 21.06.2025 року з ТОВ «Споживчий центр» в сумі кредиту 2000 грн. та 2500 грн.
Вказаний кредитний договір та додатковий договір підписані електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.
У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно частини першої статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Так, згідно з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що позивач нарахував відповідачці заборгованість у сумі 13320 грн. з яких: 4500 грн. основний борг; 5580 грн. проценти; 180 грн. – комісія за надання; 810 грн. – комісія за обслуговування; 2250 грн. - неустойка (а.с.17).
Кредитний договір (оферти) №21.05.2025-100002802 та додатковий договір від 21.06.2025 року, укладені між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 містить підпис відповідачки, що свідчить про її ознайомлення з умовами договору, зокрема щодо розміру відсоткової ставки, комісій та порядку нарахування платежів.
Доводи відповідачки про те, що позивачем не доведено переказу грошових коштів за кредитним договором є безпідставним та спростовується матеріалами справи.
Так, з матеріалів справи встановлено, що пунктом 4.1 договору (пропозиції про укладення кредитного договору) передбачено, що кредитодавець надає позичальнику кредит шляхом перерахування коштів на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-74XX-XXXX-4302.
Такі ж реквізити платіжного засобу для надання коштів позичальнику вказано у заявці кредитного договору та у відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 21.05.2025-100002802 (кредитної лінії).
Факт перерахування відповідачці коштів 21.05.2025 року - 2500 грн та 21.06.2025 року – 2000 грн підтверджується довідками ТОВ "Універсальні платіжні рішення" від 29.12.2025 (з яким «ТОВ «Споживчий центр» укладено договір на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 року), що відповідає часу підписання електронним підписом пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) (21.05.2025 22:04) та додаткового договору (21.06.2025), призначенням платежу: видача за договором кредиту № 21.05.2025-100002802, номер картки вказаної відповідачкою при погодженні оферти та поданні заявки на отримання кредиту (а.с. 36,37).
На підтвердження позовних вимог, ТОВ «Споживчий центр» також надало розрахунок заборгованості, з якого убачається, що відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання щодо погашення кредиту, процентів, а тому станом на 21.05.2025 утворилась заборгованість в розмірі 13320 грн, з яких: 4500 грн основний борг, 5580 грн проценти, 180 грн комісія за надання кредиту; 810 грн комісія за обслуговування; 2250 грн неустойка. Проценти по кредиту нараховані за період: з 21.05.2025 по 23.12.2025.
Відповідно до основних засад цивільного судочинства - змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України), обов`язків з доказування (частина перша статті 81 ЦПК України), кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Разом з тим, посилаючись на недоведення факту надання грошових коштів за кредитним договором № 21.05.2025-100002802, відповідачка не надала жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень, зокрема виписки з власного банківського рахунку, доступ до якої вона має як клієнт банку-емітента платіжної картки АТ КБ «Приватбанк», або довідки про відсутність у неї такого рахунку на момент укладення договору та перерахування коштів.
Суд вважає, що така процесуальна поведінка відповідачки не відповідає принципам добросовісності, відкритості та поваги до інших учасників процесу і суду. Вона не спрямована на сприяння суду у своєчасному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи й справедливому вирішенні спору, а свідчить про намагання уникнути виконання взятих на себе за кредитним договором зобов`язань.
Також суд звертає увагу, що кредитор є небанківською фінансовою установою, діяльність якого регулюється Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії». Тому такий доказ, як виписка з рахунку позичальника на підтвердження отримання ним кредитних коштів, позивач об`єктивно позбавлений можливості надати, оскільки не є емітентом банківських послуг, в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність».
Позивач ТОВ «Споживчий центр» з урахуванням перерахування коштів на банківську карту банком-емітентом якої є АТ КБ «Приватбанк», не володіє та не може володіти первинними бухгалтерськими документами, оскільки він не є банком.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про доведеність факту укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів, не належного виконання відповідачем взятих не себе зобов`язаннь за кредитним договором та їх не повернення.
У зв`язку із встановленими обставинами, позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) за вищевказаним договором, підлягають задоволенню.
Також, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до умов кредитного договору №21.05.2025-100002802 від 21.05.2025 року сторонами погоджено строк кредитування та процентні ставки за користування кредитом.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитом нараховувались за відповідною відсотковою ставкою та в межах строку кредитування (а.с. 17).
Також, за умовами заявки (а.с.24 на звороті), відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) (а.с.25 на звороті), примірної відповіді кредитодавця про прийняття пропозиції (акцепт) (а.с.29), сторонами погоджено нарахування комісії, пов`язаної з наданням кредиту та обслуговуванням кредитної заборгованості.
Що стосується вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 неустойки за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання в розмірі 2250 грн, суд зазначає таке.
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.
Як передбачено п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлано, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
При цьому, в наданій довідці-розрахунку (а.с.17) не вказаний період нарахування неустойки, однак, враховуючи, що кредитний договір між сторонами був укладений 21.05.2025 року, тобто в період дії в Україні воєнного стану, відповідно й неустойка за невиконання/неналежного виконання зобов`язання, також нарахована в період дії в Україні воєнного стану.
Отже, позивачем не враховано вищевказаних положень Закону України «Про споживче кредитування» і перехідних положень ЦК України та безпідставно нараховано неустойку за кожен день невиконання зобов`язання, а тому вимога щодо стягнення з відповідачки на користь позивача неустойки в розмірі 2250 грн. задоволенню не підлягає.
Таким чином, у зв`язку з порушеннями зобов`язань відповідачка має загальну заборгованість в сумі 11070 грн., з яких 4500 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 5580 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 180 грн. - комісія, пов`язана з наданням кредиту, 810 грн. – комісія за обслуговування кредитної заборгованості, яка й підлягає стягненню з неї на користь позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 11070 грн.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. З відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 83,11% з розрахунку: 11070 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 13320 грн. (сума заявлених позовних вимог) = 83,11%(відсоток задоволених позовних вимог). Сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідачки складає 2013,26 грн. з розрахунку: 2422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) х 83,11% (відсоток задоволених позовних вимог).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд –
ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ 37356833) заборгованість за кредитним договором №21.05.2025-100002802 від 21.05.2025 в розмірі 11070 (одинадцять тисяч сімдесят) грн. 00 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 4500 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом – 5580 грн., заборгованості за комісією за надання кредиту – 180 грн., заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості – 810 грн., а також понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2013 (дві тисячі тринадцять) грн. 26 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: вул.Саксаганського, буд.133А, м.Київ, 01032, код ЄДРПОУ 37356833; 
відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 16 березня 2026 року.

Суддя Новосанжарського районного суду 
Полтавської області       Ю.О. Афанасьєва