ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/6386/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої - судді Потабенко В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Електронмаш» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового – повідомлення рішення,
в с т а н о в и в:

товариство з обмеженою відповідальністю «Завод Електронмаш» (далі – ТзОВ «Завод Електронмаш», позивач) звернулось до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Львівській області (далі – ГУ ДПС у Львівській області, відповідач), у якій просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ш» ГУ ДПС у Львівській області від 14.03.2025 № 10761/13-01-04-07.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.03.2025 ТзОВ «Завод Електронмаш» засобами поштового зв`язку було отримано податкове повідомлення-рішення форми «Ш» ГУ ДПС у Львівській області від 14.03.2025 № 10761/13-01-04-07, винесене на підставі акту № 7609/13-01-04 07/38172658 від 18.02.2025, яким на підставі п. 124.1. ст. 124 Податкового кодексу України зобов`язано ТзОВ «Завод Електронмаш» сплатити штраф у розмірі 5, 10, 20% у сумі 1361827,11 грн. за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за періоди фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушення, - вересень 2020 року, грудень 2020 року, лютий 2021 року, червень 2022 року, вересень 2022 року. Позивач вважає, що виносячи оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 14.03.2025 за порушення термінів сплати узгодженого податкового зобов`язання, які були вчинені протягом 2020 року, ГУ ДПС у Львівській області повинне було застосувати до ТзОВ «Завод Електронмаш» штрафні санкції у розмірі, передбаченому п. 124.1 ст. 124 Податкового кодексу України, в редакції, яка діяла станом на день прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Окрім цього, на думку ТзОВ «Завод Електронмаш», податковим органом в акті перевірки зроблено необґрунтований висновок щодо несвоєчасної сплати ТзОВ «Завод Електронмаш» податкових зобов`язань за податковою декларацією з податку на додану вартість за грудень 2020 року, дата подання – 20.01.2021, № 9370203676, та неправомірно застосовано до ТзОВ «Завод Електронмаш» штрафні санкції за вказаною податковою декларацією у розмірі 158458,40 грн. та 185140,67 грн. (рядки №№ 8, 9 таблиці розрахунку штрафних санкцій). Позивач також зазначає, що податковим органом було проведено перевірку порушення термінів сплати узгодженої суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, у т.ч. за податковими деклараціями/уточнюючими розрахунками податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 13.04.2021 № 9082192469, від 24.12.2021 № 9393262461, від 20.01.2021 № 9370203676, від 20.10.2020 № 9271811926, тобто поза межами строку в 1095 днів, визначеному п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України, а тому застосування до підприємства штрафних санкцій за вищезазначеними податковими деклараціями є неправомірним, тому звернувся до суду із цим позовом. Враховуючи наведене, просив позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою від 07.04.2025 суддя відкрила провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішила розглянути справу за правилами загального позовного провадження.
23.04.2025 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву вх. № 33740, в якому він проти задоволення позову заперечив. Відзив обґрунтований тим, що податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку – фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені Податковим кодексом України. Суму податкового зобов`язання, визначену у митній декларації, платник податків зобов`язаний сплатити до/або на день подання митної декларації. Якщо граничний строк сплати податкового зобов`язання припадає на вихідний або святковий день, останнім днем сплати податкового зобов`язання вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем. Отже, платник податків у разі подання звітності до граничного терміну сплати, зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, до граничного терміну сплати відповідної декларації. Враховуючи наведене, встановлено, що ТзОВ «Завод Електронмаш» відповідно до вимог п. 57.1 ст. 57, п. 257.5 ст. 257 та п.п. 69.1, п.п. 69.11 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» Податкового кодексу України порушено терміни сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з податку на додану вартість.
08.05.2025 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив вх. №38108, яке мотивоване тим, що у відзиві не надано заперечень щодо тієї обставини, що податковим органом вже було проведено планову виїзну перевірку ТзОВ «Завод Електронмаш» з питань дотримання податкового законодавства, у т.ч. з питань податку на додану вартість за період, що охоплений актом ГУ ДПС у Львівській області від 18.02.2025 №7609/13-01-04-07/38172658 про результати камеральної перевірки щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість ТзОВ «Завод Електронмаш», код ЄДРПОУ 38172658.
20.05.2025 від представника відповідача до суду надійшли додаткові пояснення вх. №41709, мотивовані тим, що правильним та обґрунтованим було б застосування штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням № 10761/13-01-04-07 у розмірі 1 361 827,11 грн. (загальна сума) мінус 343599,07 грн. (сума штрафних санкцій, нарахованих за декларацією № 9370203676, рядки 8 та 9 розрахунку штрафних санкцій), що становить 1018228,04 грн. — тобто сума штрафних санкцій з урахуванням фактичної сплати узгодженого податкового зобов`язання по вказаному податковому повідомленні-рішенні.
Протокольною ухвалою суду від 03.06.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.
В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити повністю.
09.09.2025 суд ухвалив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.
Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
24.02.2025 ТзОВ «Завод Електронмаш» отримало засобами поштового зв`язку акт ГУ ДПС у львівській області від 18.02.2025 №7609/13-01-04 07/38172658 про результати камеральної перевірки щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість ТзОВ «Завод Електронмаш», код ЄДРПОУ 38172658. 
Як вбачається з вказаного акту перевірки, старшим державним інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб у галузі переробної промисловості управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДПС у Львівській області Галиною Мирош на підставі п.п. 20.1.4. п. 20.1. ст. 20 розділу І, п. 75.1 ст. 75 розділу ІІ Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати податкових декларацій з податку на додану вартість за вересень 2020 року, грудень 2020 року, уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2020 року, лютий 2021 року, червень 2022 року, вересень 2022 року. 
Згідно з висновками вказаного акту перевірки встановлено несвоєчасну сплату ТзОВ «Завод Електронмаш» податкових декларацій з податку на додану вартість за вересень 2020 року, грудень 2020 року, уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2020 року, лютий 2021 року, червень 2022 року, вересень 2022 року, зокрема: 
1) уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, дата – 30.11.2022, номер 9256618922, граничний термін сплати – 30.11.2022, дата фактичної сплати суми податку/грошового зобов`язання - 20.12.2022, сума податкового боргу, що сплачена, - 2736164,48 грн., кількість днів прострочення – 20; 
2) уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, дата – 17.02.2023, номер 9027320371, граничний термін сплати – 17.02.2023, дата фактичної сплати суми податку/грошового зобов`язання - 27.06.2023, сума податкового боргу, що сплачена, - 1700 грн., кількість днів прострочення – 130; 
3) уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, дата – 17.02.2023, номер 9027320371, граничний термін сплати – 17.02.2023, дата фактичної сплати суми податку/грошового зобов`язання - 21.04.2023, сума податкового боргу, що сплачена, - 82085 грн., кількість днів прострочення – 63;
4) уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, дата – 17.02.2023, номер 9027320371, граничний термін сплати – 17.02.2023, дата фактичної сплати суми податку/грошового зобов`язання - 23.08.2023, сума податкового боргу, що сплачена, - 232847 грн., кількість днів прострочення – 187; 
5) уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, дата – 17.02.2023, номер 9027320371, граничний термін сплати – 17.02.2023, дата фактичної сплати суми податку/грошового зобов`язання - 29.03.2023, сума податкового боргу, що сплачена, - 455335 грн., кількість днів прострочення – 40; 
6) уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, дата – 13.04.2021, номер 9082192469, граничний термін сплати – 13.04.2021, дата фактичної сплати суми податку/грошового зобов`язання - 20.05.2021, сума податкового боргу, що сплачена, - 2703459 грн., кількість днів прострочення – 37; 
7) уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, дата – 13.04.2021, номер 9082192469, граничний термін сплати – 13.04.2021, дата фактичної сплати суми податку/грошового зобов`язання - 19.04.2021, сума податкового боргу, що сплачена, - 1100000 грн., кількість днів прострочення – 6; 
8) уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, дата – 13.04.2021, номер 9082192469, граничний термін сплати – 13.04.2021, дата фактичної сплати суми податку/грошового зобов`язання - 26.05.2021, сума податкового боргу, що сплачена, - 449999,48 грн., кількість днів прострочення – 43; 
9) уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, дата – 24.12.2021, номер 9393262461, граничний термін сплати – 24.12.2021, дата фактичної сплати суми податку/грошового зобов`язання - 30.12.2021, сума податкового боргу, що сплачена, - 1217,48 грн., кількість днів прострочення – 6; 
10) податкова декларація з податку на додану вартість, дата – 20.01.2021, номер 9370203676, граничний термін сплати - 01.02.2021, дата фактичної сплати суми податку/грошового зобов`язання - 02.02.2021, сума податкового боргу, що сплачена, - 3702813,48 грн., кількість днів прострочення – 1; 
11) податкова декларація з податку на додану вартість, дата – 20.01.2021, номер 9370203676, граничний термін сплати - 01.02.2021, дата фактичної сплати суми податку/грошового зобов`язання - 02.02.2021, сума податкового боргу, що сплачена, - 3169168 грн., кількість днів прострочення – 1; 
12) податкова декларація з податку на додану вартість, дата – 20.10.2020, номер 9271811926, граничний термін сплати - 30.10.2020, дата фактичної сплати суми податку/грошового зобов`язання - 20.11.2020, сума податкового боргу, що сплачена, - 2000155 грн., кількість днів прострочення – 21; 
13) податкова декларація з податку на додану вартість, дата – 20.10.2020, номер 9271811926, граничний термін сплати - 30.10.2020, дата фактичної сплати суми податку/грошового зобов`язання - 21.12.2020, сума податкового боргу, що сплачена, - 519005 грн., кількість днів прострочення – 52; 
14) податкова декларація з податку на додану вартість, дата – 20.10.2020, номер 9271811926, граничний термін сплати - 30.10.2020, дата фактичної сплати суми податку/грошового зобов`язання - 29.12.2020, сума податкового боргу, що сплачена, -649999,48 грн., кількість днів прострочення – 60. 
19.03.2025 ТзОВ «Завод Електронмаш» засобами поштового зв`язку було отримано податкове повідомлення-рішення форми «Ш» ГУ ДПС у Львівській області від 14.03.2025 №10761/13-01-04-07, винесене на підставі акту № 7609/13-01-04 07/38172658 від 18.02.2025, яким на підставі п. 124.1. ст. 124 Податкового кодексу України позивача сплатити штраф у розмірі 5, 10, 20% у сумі 1361827,11 грн. за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за періоди фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушення вересень 2020 року, грудень 2020 року, лютий 2021 року, червень 2022 року, вересень 2022 року.
Вважаючи протиправним податкове повідомлення-рішення форми «Ш» ГУ ДПС у Львівській області від 14.03.2025 № 10761/13-01-04-07, позивач звернувся до суду з цим позовом.
При вирішенні спору, суд застосовує такі норми права.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України (далі - ПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з п.п. п.п. 14.1.152, 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку визначеному цим Кодексом; погашення податкового боргу - це зменшення абсолютного значення суми такого боргу підтверджене відповідним документом.
За правилами п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та розмірі, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п. п. 20.1.4 п. 20.1. ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 75.1., п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО, даних Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах.
Предметом камеральної перевірки також може бути, зокрема: своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків); своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
За правилами п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Пунктом 124.1 ст. 124 ПК України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:
при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;
при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Водночас, суд вказує на те, що до 01.01.2021 розміри штрафів за несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов`язання були визначені пунктом 126.1 ст. 126 ПКУ. 
Відповідно до п. 126.1. ст. 126 ПК України (в редакції до 01.01.2021), у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: 
при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; 
при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу
Пунктом 11 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій. 
У постанові 21.12.2023 у справі № 420/4099/22 Верховним Судом зазначено, що як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, камеральну перевірку з питань своєчасності сплати ПДВ до бюджету проведено 27.07.2021, згідно висновків акту камеральної перевірки позивачем вчинено правопорушення у вигляді несвоєчасної сплати ПДВ в період з 06.10.2015 по 21.02.2020. За результатами проведеної перевірки та на підставі п. 124.2 ст. 124 ПК України до підприємства 06.09.2021 застосовано штраф, згідно оскаржуваного податкового повідомлення - рішення № 187/34-00-04-02-01 у розмірі 25% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання. В період фактичного вчинення правопорушення з 06.10.2015 по 21.02.2020 відповідальність за несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов`язання була передбачена ст. 126 ПК України. Розмір штрафу при затримці сплати більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, був визначений на рівні 20 відсотків погашеної суми податкового боргу. З 01.01.2021 набрали чинності положення п. 79 Закону України № 466-IX від 16.01.2020 «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» (з урахуванням змін, внесених Законом № 1117-IX від 17.12.2020), якими ст. ст. 123, 124, 126 і 128 ПК України фактично викладено в нових редакціях. Відповідальність за порушення строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з 01.01.2021 регулюється ст. 124 ПК України. Штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (п. 11 підрозділу 10 розділу XX ПК України). На час прийняття оскаржуваного у цій справі податкового повідомлення - рішення, а саме 06.09.2021, відповідальності за несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов`язання передбачено ст. 124 ПК України, відповідно, і розмір штрафу визначається саме в розмірах визначених зазначеною статтею.
Представник відповідача зазначає, що існує два випадки, коли закон або інший нормативно-правовий акт можуть мати зворотну дію: - коли в Законі міститься пряма вказівка щодо зворотної дії;- коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи. Рішенням Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 09.02.1999 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надано офіційне тлумачення ст. 58 Конституції України. Так, Конституція України, закріпивши ч. 1 ст. 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. Разом з тим, у рішенні Конституційного Суду України зазначено, що відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу. Також вказано, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Однак, ст. 124 ПК України не містить прямої вказівки на її зворотну дію в часі, а також не передбачає положень, які б прямо скасовували або пом`якшували відповідальність особи за вже вчинене податкове правопорушення. Відтак, відповідно до рішень Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 09.02.1999 та № 3-рп/2001 від 05.04.2001, така норма не може застосовуватись до правовідносин, які виникли і були завершені до набрання нею чинності. У зв`язку з цим застосування положень ст. 124 ПК України у редакції, яка набула чинності після дати вчинення порушення, до подій, що мали місце раніше, є неправомірним.
Суд вказує на те, що відповідач помилково вказує на неправомірність застосування положень ст. 124 ПК України у редакції, яка набула чинності після дати вчинення порушення, оскільки вказана стаття регламентує не факт порушення строку сплати суми грошового зобов`язання, яке відбулося до набрання чинності, а лише розмір штрафу, який накладається після набрання чинності вказаною нормою.
Таким чином, у вказаному випадку відсутня зворотність дії вказаної норми, оскільки вона стосується правовідносин щодо накладення штрафу, а не порушення строку сплати суми грошового зобов`язання.
Відповідач, в свою чергу, вказує, що якщо суд дійде висновку про скасування податкового повідомлення-рішення № 10761/13-01-04-07 в частині, то підлягає врахуванню, що загальна переплата штрафних санкцій у зв`язку із застосуванням податковим органом завищених ставок становить 216908,19 грн. Відповідно, обґрунтована сума штрафу, яка може залишатись чинною після часткового скасування рішення, складає 801319,85 грн.
Проте, суд позбавлений можливості змінювати оскаржене рішення, а тому суд не повинен здійснювати перерахунок штрафних санкцій, які помилково обраховані відповідачем в оскарженому рішенні.
Суд висновує про те, що застосування податковим органом у межах податкового повідомлення рішення № 10761/13-01-04-07 ставок, які діяли на моменти вчинення правопорушення у частині сплати податкових зобов`язань за деклараціями з ПДВ за 2020 рік прямо суперечить п. 11 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, а тому податкове повідомлення-рішення № 10761/13-01-04-07 у розмірі 433816,40 грн. за порушення сплати податкових зобов`язань за деклараціями з ПДВ за 2020 рік є протиправним та підлягає скасуванню у вказаній частині.
Окрім цього, як зазначає позивач, ТзОВ «Завод Електронмаш» 20.01.2021 було подано до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2020 року (зареєстровано за № 9370203676). 
Відповідно до зазначеної податкової декларації, ТзОВ «Завод Електронмаш» в рядку 18 задекларовано позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 9 – рядок 17 декларації) (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету, у розмірі 6871982 грн. 
З урахуванням положень п. п. 203.1, 203.2 ст. 203 ПК України, граничний термін сплати податкового зобов`язання за вказаною декларацією – до 31.01.2021. Оскільки 30-31 січня 2021 року були вихідними днями, то, згідно з абз. 13 п. 57.1 ст. 57 ПК України, останнім днем сплати податкового зобов`язання за податковою декларацією з податку на додану вартість за грудень 2020 року був понеділок 01.02.2021.
Як встановив суд, ТзОВ «Завод Електронмаш» з метою сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість за податковою декларацією за грудень 2020 року у розмірі 6871982 грн. було перераховано на рахунок ТзОВ «Завод Електронмаш» № НОМЕР_1 у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритий в органах Державної казначейської служби України, наступні кошти : 
- 6800000,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 9 від 15.01.2021 з призначенням платежу – податок на додану вартість за грудень 2020 року;
- 80000,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 17 від 22.01.2021 з призначенням платежу – податок на додану вартість за грудень 2020 року. 
Надходження коштів у сумі 6880000,00 грн. для сплати зобов`язань з податку на додану вартість за грудень 2020 року на електронний рахунок в СЕА ПДВ підтверджується інформацією з електронного кабінету платника податків – ТзОВ «Завод Електронмаш» в розділі «СЕА ПДВ», підрозділ «Реєстр транзакцій».
Таким чином, станом на 22.01.2021, тобто ще до закінчення граничного строку сплати податку на додану вартість за грудень 2020 року, на рахунку ТзОВ «Завод Електронмаш» у системі електронного адміністрування ПДВ обліковувались кошти в сумі 6880000,00 грн., достатні для погашення податкових зобов`язань з податку на додану вартість за податковою декларацією за грудень 2020 року у розмірі 6871982 грн.
Як визнає відповідач, загальна сума коштів у розмірі 6880000,00 грн була фактично зарахована на електронний рахунок платника у СЕА ПДВ на виконання податкових зобов`язань за грудень 2020 року, що підтверджується даними з електронного кабінету платника податків (розділ «СЕА ПДВ», підрозділ «Реєстр транзакцій»). 
Так, дійсно, зазначена інформація відповідає дійсності. Згідно з обліковою карткою платника податків, підтверджується, що кошти у розмірі 6880000,00 грн. були зараховані на електронний рахунок позивача, а згодом — не з вини позивача — повернуті назад. Після цього вказані кошти фактично повторно надійшли на рахунок позивача 02.02.2021 і були зараховані в рахунок сплати ПДВ за податковою декларацією № 9370203676. Причини такої операції — зарахування, повернення і повторне надходження однієї й тієї ж суми — жодним чином не пояснено з боку відповідача. 
З огляду на характер транзакції, єдиним логічним поясненням може бути технічна несправність (баг) в роботі системи електронного адміністрування ПДВ або програмного забезпечення ДПС, що й призвело до необґрунтованого повернення коштів.
При цьому така помилка жодним чином не може спричиняти для позивача негативних наслідків.
Отже, відповідач погоджується із тим, що ним неправомірно було застосовано до позивача штрафні санкції за декларацією № 9370203676, рядки 8 та 9 розрахунку штрафних санкцій, а тому податкове повідомлення-рішення № 10761/13-01-04-07 у розмірі 343599,07 грн. є протиправним та підлягає скасуванню у вказаній частині.
Як зазначає позивач, податковим органом було проведено перевірку порушення термінів сплати узгодженої суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, у т.ч. за податковими деклараціями/уточнюючими розрахунками податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 13.04.2021 № 9082192469 від 24.12.2021 № 9393262461, від 20.01.2021 № 9370203676, від 20.10.2020 № 9271811926, тобто поза межами строку в 1095 днів, визначеного п. 102.1 ст. 102 ПК України, а тому застосування до підприємства штрафних санкцій за вищезазначеними податковими деклараціями є неправомірним. 
Таким чином, враховуючи наведені порушення законодавства, допущені податковим органом при проведенні камеральної перевірки в акті камеральної перевірки від 18.02.2025 №7609/13-01-04-07/38172658, винесене на підставі даного акту оскаржуване податкове повідомлення рішення ГУ ДПС у Львівській області від 14.03.2025 № 10761/13-01-04-07, є незаконним та необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.
Пунктом 75.1. ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Так камеральною, відповідно до п.п. 75.1.1. п 75.1 ст. 75 ПК України, вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО, даних Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах.
Пунктом 76.1. ст. 76 ПК України передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.
Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог ст. 86 ПК України (п. 76.2. ст. 76 цього ж Кодексу).
Положеннями п. 76.3 ст. 76 ПК України визначено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання, крім камеральної перевірки податкової декларації або уточнюючого розрахунку (у разі подання), у складі яких подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, строк проведення якої визначений статтею 200 цього Кодексу.
Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 ПК України.
Відповідно абз. абз. 1-3 п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 статті 102 цього ж Кодексу, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених Кодексу, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього ж Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 ПК України, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 днів - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2 цього ж Кодексу) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації).
У разі виявлення за результатами перевірки порушень інших вимог податкового законодавства, безпосередньо не пов`язаних з декларуванням податкових зобов`язань платником податків, а також порушень вимог іншого, крім податкового, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 статті 102 ПК України, має право самостійно визначити суму штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків не пізніше 1095 днів з дня вчинення відповідного правопорушення.
Аналіз наведених норм дає можливість дійти висновку, що законодавцем розмежовуються випадки проведення камеральної перевірки податкової декларації (30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання) та інші випадки, до яких можна віднести проведення камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання, яка проводиться з урахуванням строку давності, визначеного ст. 102 цього ПК України, тобто не пізніше закінчення 1095 дня (з дня сплати).
Аналогічний правовий висновок щодо визначення строку проведення камеральної перевірки зроблено Верховним Судом у постанові від 24.07.2023 у справі № 821/850/18.
Разом з цим, необхідно також враховувати, що період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених ПК України, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених ПК України (п. 102.9 ст. 102 цього ПК України).
Граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування грошових зобов`язань, визначеним ст.102 ПК України (п. 113.1 ст. 113 ПК України).
Проте, законом України від 17.03.2020 №533-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» внесено зміни, зокрема, до ПК України щодо термінів зупинення перебігу строків давності, визначених ст. 102 ПК України, а саме п. 52 встановлено на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.
Законом України від 03.03.2022 №2118-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено п. 69 згідно якого: «Установити, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.».
Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено п. 102.9 ст. 102 ПК України наступним змістом: «На період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.».
Законом України від 30.06.2023 №3219-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану», який набрав чинності з 01.08.2023, було внесено наступні зміни: «Пункт 102.9 статті 102 виключити.» та доповнити новим пунктом 69.36 наступного змісту: «Для контролюючого органу та платників податків зупиняється відлік строку давності щодо документальних планових та позапланових перевірок, які не передбачені підпунктами 69.2і та 69.35 цього пункту.».
Тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, враховуючи положення п.п. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу «Перехідні положення» ПК України, не зупиняється проведення, зокрема, камеральних перевірок.
З урахуванням наведеного, камеральна перевірка своєчасної сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання проводиться виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах контролюючого органу і контролюючий орган має право провести таку камеральну перевірку протягом 1095 календарних днів з дня фактичної сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання (з дня вчинення правопорушення) та після закінчення строку давності (1095 днів), який припадає на період дії воєнного стану, при цьому строки давності, визначені ст. 102 ПК України (1095 днів), збільшуються на весь період дії воєнного стану.
Таким чином, суд відхиляє посилання позивача на пропуск відповідачем строку для проведення камеральної перевірки як на підставу для визнання протиправним та скасування рішення.
Окрім цього, позивач вказує на те, що в період з 07.06.2024 по 18.07.2024 ГУ ДПС у Львівській області було проведено планову виїзну документальну перевірку ТзОВ «Завод Електронмаш» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2017 по 31.03.2024, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 03.04.2012 по 31.03.2024. 
За підсумками вказаної перевірки податковим органом було складено акт від 25.07.2024 № 31357/13-01-07-04/38172658 про результати планової виїзної документальної перевірки ТзОВ «Завод Електронмаш» податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2017 по 31.03.2024, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування – за період з 03.04.2012 по 31.03.2024. 
Як вбачається з акту планової перевірки, податковим органом здійснено, в тому числі перевірку дотримання вимог ТзОВ «Завод Електронмаш» податкового законодавства в частині податку на додану вартість за період з 01.04.2017 по 31.03.2024. А тому, на думку ТзОВ «Завод Електронмаш», проведення повторної камеральної перевірки з питань та за періоди, які вже перевірялись податковим органом під час планової виїзної перевірки ТзОВ «Завод Електронмаш» з питань дотримання податкового законодавства, у т.ч. з питань податку на додану вартість, за підсумками якої був складений акт від 25.07.2024 №31357/13 01-07-04/38172658, є незаконним.
Суд зазначає, що доводи позивача про те, що податковим органом вже було проведено планову виїзну перевірку ТзОВ «Завод Електронмаш» з питань дотримання податкового законодавства, у т.ч. з питань податку на додану вартість за період, що охоплений актом ГУ ДПС у Львівській області від 18.02.2025 №7609/13-01-04-07/38172658 про результати камеральної перевірки щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість ТзОВ «Завод Електронмаш», а повторна перевірка є неприпустимою з огляду на приписи ПК України, є безпідставними, оскільки нормами податкового законодавства не передбачено обмежень у проведенні камеральних перевірок за аналогією з нормою п. 78.2 ст. 78 ПК України, якою заборонено контролюючим органам проводити документальні позапланові перевірки з питань, що вже були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.
Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду, наведеною у постанові від 12.08.2021 у справі №240/2549/19.
Окрім цього, відповідно до змісту акту від 25.07.2024 № 31357/13-01-07-04/38172658 відповідачем не досліджувалися порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість.
Водночас, невстановлення контролюючим органом під час камеральної перевірки, висновки якої викладені в акті від 25.07.2024 № 31357/13-01-07-04/38172658, порушення позивачем термінів сплати податкових декларацій з податку на додану вартість за вересень 2020 року, грудень 2020 року, уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2020 року, лютий 2021 року, червень 2022 року, вересень 2022 року, які зазначені акті від 18.02.2025 №7609/13-01-04 07/38172658, не може слугувати підставою для висновку про відсутність відповідних порушень та неможливість притягнення позивача до відповідальності за порушення таких строків з огляду не те, що проведення повторної камеральної перевірки за тотожний період, проте щодо порушень, які попередньою перевіркою не досліджувалися, ПК України не заборонено.
Суд зауважує, що податковим повідомленням - рішенням № 36497/13-01-07-04 від 23.08.2024 позивач не притягувався до відповідальності за порушення термінів сплати податкових декларацій з податку на додану вартість, зазначених податковому повідомленні рішенні від 14.03.2025 № 10761/13-01-04-07.
Таким чином, суд відхиляє твердження позивача, відповідно до яких проведення повторної камеральної перевірки з питань та за періоди, які вже перевірялись податковим органом під час планової виїзної перевірки ТзОВ «Завод Електронмаш» з питань дотримання податкового законодавства, у т.ч. з питань податку на додану вартість, за підсумками якої був складений акт від 25.07.2024 №31357/13 01-07-04/38172658, є незаконним.
Інші доводи учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють. В контексті зазначеного, суд звертає увагу на наступне.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (від 09.12.1994 № 18390/91), вказав, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція) не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
В рішенні «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06.09.2005) Суд також звернув увагу на те, що ст. 6 параграфу 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто вмотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При цьому суд зазначає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Матеріали справи свідчать, що відповідні положення КАС України відповідачем при прийнятті оскаржуваних рішень не були дотримані в повній мірі. 
Згідно з вимогами ст. 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.
Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 72, 77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ш» Головного управління ДПС у Львівській області від 14.03.2025 № 10761/13-01-04-07 у частині штрафу у розмірі 777415 (сімсот сімдесят сім тисяч чотириста п`ятнадцять) гривень 47 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (код ЄДРПОУ 43968090; місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Електронмаш» (код ЄДРПОУ 38172658; адреса: 79069, м. Львів, вул. Шевченка, буд. 315) судовий збір у сумі 9314 (дев`ять тисяч триста чотирнадцять) гривень 90 коп.
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 21.04.2026.

Суддя Потабенко В.А.