ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Давидюка Тараса, 26А, м. Рівне, 33013, тел. (0362) 62 03 12, код ЄДРПОУ: 03500111,
e-mail: inbox@rv.arbitr.gov.ua, вебсайт: https://rv.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" березня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/1164/25 
Господарський суд Рівненської області у складі судді А.Качура,
розглянув матеріали справи
за позовом: Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"
до відповідача: Приватного підприємства "Надія"
про: стягнення 239 385,67 грн

секретар судового засідання: С.Коваль
представники сторін:
від позивача: І.Тимощук (поза межами приміщення суду)
від відповідача: О.Басюк (в залі суду)

СУТЬ СПОРУ
Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі філії "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до Приватного підприємства "Надія" про стягнення 1 344 953,83 грн, з яких: 1 105 568,16 грн основний борг, 203 424,54 грн інфляційні втрати, 35 961,13 грн процентів річних.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Позовні вимоги аргументовані тим, що філією "Білокоровицьке лісове господарство" ДП "Ліси України" та ПП "Надія" за результатами проведеного аукціону із продажу необробленої деревини заготівлі на 4 квартал 2024 року, який відбувся 04.09.2024 року, укладено договір купівлі - продажу необробленої деревини №UEEX-8667-5 від 04.09.2024 року та договір від 04.12.2024 року № UEEX-9946-12.
На виконання умов договорів філією "Білокоровицьке лісове господарство" ДП "Ліси України" поставлено відповідачеві продукцію на загальну суму 1 106 409,23 грн, а відповідачем сплачено 841,07 грн. Отже залишок неоплаченої заборгованості за отриману відповідачем згідно із вищевказаним договором лісопродукцію становить 1 105 568,16 грн.
Також, за період з 1 жовтня 2024 року по 31 жовтня 2025 року позивач нарахував відповідачу 203 424,54 грн інфляційних втрат та 35 961,13 грн відсотків річних.
Відповідач відзив на позов суду не надав.

Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 18 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, підготовче засідання відкладено на 13 січня 2026 року.
Ухвалою суду від 13 січня 2026 року підготовче засідання відкладено на 3 лютого 2026 року.
Ухвалою від 3 лютого 2026 року суд закрив підготовче провадження, розгляд справи по суті призначив на 3 березня 2026 року.
3 березня 2026 року відповідач подав додаткові пояснення у яких зазначив, що предмет спору (заборгованість) оплачена, в підтвердження чого надав копії платіжних документів.
Щодо вказаних письмових пояснень суд звертає увагу відповідача, що згідно з правилами статті 80 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Всупереч наведеному, відповідач відзиву на позов у встановлені судом строки суду не надав, пояснення відповідача не містять обґрунтування неможливості подання доказів у вказаний строк з причин, що не залежали від нього.
Щодо вказаних пояснень суд залишає їх без розгляду з тих підстав, що відповідно до приписів ГПК України, при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом (частина перша статті 161 ГПК України).
Такими заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (частина друга статті 161 ГПК України). Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним (частина п`ята статті 161 ГПК України).
Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом (частини перша та друга статті 118 ГПК України). Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 119 ГПК України).
В даному випадку заявник виклав свої аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору не у заяві по суті справи, а у додаткових поясненнях, що суперечить правилам процесуального закону долучивши докази не у порядку та строки, передбачені процесуальним законом.
Оскільки сторона у зазначених поясненнях навела доводи щодо позовних вимог, проте вказані пояснення не стосуються окремого питання, яке виникло при розгляді справи, а судом не визнавалось необхідним надання додаткових пояснень, суд залишив вказані пояснення без розгляду, що відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №917/1338/18.
Оскільки докази подані після спливу строку для подання відзиву та не містить обґрунтування неможливості їх подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї, вказані докази суд не приймає.
У судовому засіданні 3 березня 2026 року суд оголосив перерву до 14-00 год 17 березня 2026 року.
16 березня 2026 року позивач подав до суду заяву в якій зазначив, що у зв`язку зі сплатою відповідачем повністю суми боргу в розмірі 1 105 568,16 грн неоплаченими на даний час залишаються: розмір інфляційного збільшення боргу 203 424,54 грн, 3% річних від простроченої суми 35 961,13 грн, судовий збір 20 174,31 грн.
Вказану заяву суд розцінив як заяву про відмову від позову в частині вимог про стягнення 1 105 568,16 грн заборгованості у зв`язку з чим, ухвалою суду від 17 березня 2026 року прийнявши відмову Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" від позовних вимог в частині стягнення 1 105 568,16 грн заборгованості, закрив провадження у справі у частині вимог про стягнення 1 105 568,16 грн на підставі пункту 4 частини 1 статті 231 ГПК України (позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом).
У судовому засіданні позивач підтримав позов (з урахуванням поданої 16 березня 2026 року заяви).
У судовому засіданні відповідач позов не визнав.

МОТИВИ СУДУ ПРИ ПРИЙНЯТТІ РІШЕННЯ
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.
4 грудня 2024 року Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі філії "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (позивач/продавець) та Приватне підприємство "Надія" (покупець / відповідач) уклали договір купівлі - продажу деревини №UEEX-9946-12, відповідно до предмету якого за результатами аукціону з продажу необробленої деревини на підставі укладеної біржової угоди, продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти необроблену деревину, реалізовану під час такого аукціону, яка відповідає умовам даного договору (далі – товар), і оплатити його вартість відповідно до умов, визначених розділом 4 даного договору. Термін поставки згідно з цим договором: від 1 січня 2025 р. до 31 березня 2025 р. включно.
Також 4 грудня 2024 року Державне спеціалізоване господарське підприємством "Ліси України" в особі філії "Білокоровицьке лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (позивач/продавець) та Приватне підприємство "Надія" (покупець / відповідач) уклали договір купівлі - продажу деревини №UEEX-8667-5, відповідно до предмету якого за результатами аукціону з продажу необробленої деревини на підставі укладеної біржової угоди, продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти необроблену деревину, реалізовану під час такого аукціону, яка відповідає умовам даного договору (далі – товар), і оплатити його вартість відповідно до умов, визначених розділом 4 даного договору. Термін поставки згідно з цим договором: від 1 жовтня 2024 р. до 31 грудня 2024 р. включно.
Згідно з умовами пунктів 3.2. - 3.5. договорів, поставка товару за даним договором здійснюється на умовах FCA (нижній/проміжний склад продавця) / EXW (верхній склад продавця) окремими частинами (партіями товару) відповідно до графіку поставки, сформованому та укладеному в електронній торговій системі Біржі за формою, наведеною у додатку №1, який є невід`ємною частиною даного договору.
Графік поставки підписується в електронній торговій системі біржі уповноваженими представниками сторін шляхом застосування електронних підписів в термін, встановлений регламентом на укладання даного договору.
Сторони можуть прийти до взаємної згоди здійснювати поставку товару на інших умовах, ніж визначені цим договором, а саме: у погоджене сторонами місце призначення (доставки) (DAP); у погоджений сторонами залізничний термінал із завантаженням на залізничні вагони (FCA (нижній/проміжний склад продавця)).
Продавець у письмовому вигляді повідомляє покупця про готовність партії товару та надсилає запрошення на відбір партії товару (до відвантаження партії товару).
Покупець протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання від продавця повідомлення про готовність партії товару до відвантаження та запрошення на відбір партії товару вчиняє наступні дії: надсилає продавцю у письмовому вигляді підтвердження про прибуття свого представника для відбору партії товару, (з зазначенням відомостей про особу представника та його повноважень) або відмову від проведення такого відбору; представник покупця, повноваження якого підтверджуються відповідними документами щодо представництва, у разі письмового направлення покупцем підтвердження про прибуття представника на такий відбір, проводить відбір партії товару.
Згідно з умовами пункту 4.1. договору №UEEX-9946-12, загальна вартість товару, що є предметом даного договору, встановлена в національній валюті України - гривні відповідно до умов біржового (аукціонного) свідоцтва № 9946/041224/22555603/1 від 4 грудня 2024 р. про результати аукціону з продажу необробленої деревини та складає 5 154 994,51 грн з ПДВ. Зміна вартості товару не допускається, за винятком випадків, коли сторони погодили зміну умов поставки товару у порядку, визначеному п. 3.3. даного договору.
Відповідно пункту 4.1. договору №UEEX-8667-5, загальна вартість товару, що є предметом даного договору, встановлена в національній валюті України - гривні відповідно до умов біржового (аукціонного) свідоцтва № 8667/040924122555603/1 від 4 вересня 2024 р. про результати аукціону з продажу необробленої деревини та складає 887 695,30 грн з ПДВ. Зміна вартості товару не допускається, за винятком випадків, коли сторони погодили зміну умов поставки товару у порядку, визначеному п. 3.3. даного договору.
Згідно з умовами пунктів 4.2. договорів, толеранс поставки (розходження по об`єму) може складати +/- 10 %. За умови поставки партії товару з толерансом сторони протягом 3 (трьох) робочих днів з дати поставки партії товару проводять коригування розрахунків за таку партію товару: покупець зобов`язується доплатити або продавець - повернути різницю в сумі між оплаченою та фактично поставленою партією товару. Таке відхилення не є порушенням зобов`язань продавця з поставки узгодженого об`єму партії товару.
Відповідно до пунктів 4.3. договорів, біржа перераховує продавцю суму гарантійного внеску (за вирахуванням суми комісійного збору біржі), перераховану покупцем на рахунок біржі для участі в аукціоні з продажу необробленої деревини, в рахунок часткової оплати за придбаний на аукціоні товар у порядку та в строки, визначені регламентом.
Рахунок на оплату кожної партії товару направляється продавцем покупцю у строк та в порядку, що визначені пп. 3.5.1 та пп. 3.5.2. та п. 3.6. договору, з урахуванням підписаного сторонами графіку поставки (пункт 4.4.).
Покупець зобов`язаний протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання рахунку на оплату партії товару здійснити оплату (на умовах 100 % передоплати) вартості кожної партії товару виключно у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця у розмірі, визначеному продавцем в рахунку з урахуванням умов, встановлених п. 4.3. договору, якщо інше не обумовлено сторонами згідно з п. 4.7. договору. У випадку поставки партії товару на умовах DAP у погоджене сторонами місце призначення (доставки), покупець зобов`язаний додатково сплатити продавцю документально підтверджену вартість послуг з перевезення партії товару, вартість пакувальних реквізитів, карантинних та радіологічних сертифікатів тощо.
У випадку поставки партії товару на умовах FCA (нижній/проміжний склад продавця) у погоджений сторонами залізничний термінал із завантаженням на залізничні вагони, покупець зобов`язаний додатково сплатити продавцю документально підтверджену вартість послуг з перевезення партії товару до місця відвантаження та вартість послуг із завантаження на залізничні вагони (пункт 4.5).
Сторони можуть домовитись про здійснення покупцем оплати партії товару після поставки, але в строк не більше, ніж 10 (десять) робочих днів з моменту поставки відповідної партії товару. Зміна умов оплати допускається лише шляхом укладення сторонами додаткової угоди до даного договору (пункт 4.7.).
Покупець оплачує банківські витрати, пов`язані з перерахуванням коштів продавцю за придбаний товар (пункт 4.8.).
Згідно з умовами пунктів 5.1.-.5.6. договорів, приймання-передача партії товару здійснюється: за умовами FCA (нижній/проміжний склад продавця) / EXW (верхній склад продавця). У випадку внесення змін до цього договору прийом-передача партії товару можливі за умовами DAP - у погоджене сторонами місце призначення (доставки) та за умовами FCA (нижній/проміжний склад продавця) - у погоджений сторонами залізничний термінал із завантаженням на залізничні вагони; за якістю - відповідно до п. 2.1. цього договору; за кількістю - відповідно до товарно-транспортних чи залізничних накладних та специфікацій до них за підписом уповноваженої особи та печаткою продавця.
У разі виявлення сторонами невідповідності партії товару вимогам щодо якості та/або кількості, сторони вживають заходів, встановлених п. 5.5. даного договору, що є підставою для заміни такого товару на товар, який буде відповідати вимогам якості, або здійснення до поставки необхідної кількості товару у порядку, встановленому законодавством України.
Продавець зобов`язаний протягом 5 (п`яти) робочих днів передати покупцеві партію товару після отримання на свій рахунок 100% передоплати за партію товару або здійснити відвантаження партії товару відповідно до графіку поставки, з урахуванням пункту 4.7. договору продавець зобов`язаний надати покупцеві наступні документи під час передачі кожної партії товару: товарно-транспортна (залізнична) накладна, рахунок - фактура на оплату товару.
Датою передачі партії товару продавцем та приймання партії товару покупцем (датою поставки) вважається дата виконання продавцем своїх зобов`язань по поставці згідно погоджених сторонами умов поставки.
Перехід ризиків випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) партії товару від продавця до покупця відбувається відповідно до умов поставки, визначених даним договором.
У випадку, якщо під час приймання-передачі партії товару відповідно до умов поставки, визначених даним договором, покупець виявить невідповідність якості партії товару вимогам нормативних документів, зазначених у розділі 2 даного договору, розходження по об`єму партії товару між фактично наданим продавцем і зазначеним у цьому договорі, графіку поставки, товарно-транспортних / залізничних накладних, сторони складають акт про невідповідність у 3 (трьох) екземплярах по одному для кожної із сторін договору і один екземпляр - для біржі, який скріплюють підписами представників сторін та печаткою (за наявності), а також проводять фото- та відео-фіксацію виявлених недоліків партії товару. У випадку відмови однієї зі сторін договору від підписання зазначеного акту про невідповідність, інша сторона зазначає про це у акті.
Приймання-передача партії товару здійснюється відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів.
Як слідує з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач продав (поставив) відповідачу продукцію, що підтверджується наданими товарно-транспортними накладними: ЛАН №310032 від 18.01.2025 року на суму 94 206,79 грн; ЛАН №310032 від 18.01.2025 року на суму 94 206,79 грн; ЛАН №400193 від 12.02.2025 року на суму 154 415,58 грн; ЛАН №430092 від 11.02.2025 року на суму 74 366,14 грн; ЛАН №430200 від 01.03.2025 року на суму 67 867,81 грн; ЛАН №470082 від 15.01.2025 року на суму 138 596,70 грн; ЛАН №510089 від 18.01.2025 року на суму 81 420,26 грн; ЛАН №590119 від 19.02.2025 року на суму 62 011,64 грн; ЮЖЕ №832153 від 19.12.2024 року на суму 52 511,76 грн; ЮЖЕ №944837 від 17.12.2024 року на суму 101 526,58 грн; ЮЖЕ №953554 від 19.12.2024 року на суму 54 875,17 грн; ЮЖЛ №240646 від 19.12.2024 року на суму 130 404,01 грн.
Суд враховує, що позивачем надано дві товарно - транспортні накладні з однаковим номером, реквізитами та вартістю товару (ЛАН №310032 від 18.01.2025 року). 
У своєму позові позивач вказав, що відповідач частково розрахувався за поставлений товар на суму 841,07 грн, а тому заборгованість відповідача становить 1 105 568,16 грн.
Проте, подавши 16 березня 2026 року заяву позивачем змінено позицію, та у вказаній заяві позивач зазначив, що у зв`язку зі сплатою відповідачем повністю суми боргу в розмірі 1 105 568,16 грн неоплаченими на даний час залишаються: розмір інфляційного збільшення боргу 203 424,54 грн, 3% річних від простроченої суми 35 961,13 грн.
Також, як слідує з матеріалів справи, у квітні та травні 2025 року позивач звертався до відповідача з претензією про сплату боргу.
Матеріали справи не містять доказів відповіді на вказані претензії.
За період з 1 жовтня 2024 року по 31 жовтня 2025 року позивач нарахував відповідачу 203 424,54 грн інфляційних втрат та 35 961,13 грн відсотків річних. Вказані вимоги є предметом даного спору. Інших вимог не заявлено.
Відповідач відзив на позов суду не надав.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
З наведених обставин встановлено, що спірні правовідносини сторін стосувалися договору купівлі - продажу (поставки) товару. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає свої права порушеними через невиконання відповідачем зобов`язання щодо виконання обов`язку з оплати придбаного товару.
Розглядаючи даний спір суд застосовує наступні норми права.
Як унормовано положеннями статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).
Зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).
Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Як передбачено частинами 1, 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
У силу вимог частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з нормами статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України)
Згідно з приписами статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з положеннями статті 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Статтею 664 ЦК України установлено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
Разом з тим, згідно зі статтею 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
Згідно з нормами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За результатами розгляду спору суд з`ясував, що відповідач придбав у позивача товар на загальну суму 1 106 409,23 грн, вказаний товар за твердженням позивача оплачений. З огляду на таке позивач відмовився від цієї частини вимог. 
Слід відмітити, що Державним спеціалізованим господарським підприємством "Ліси України" видано наказ № 1863 від 18.10.2024 р. "Про припинення філії "Білокоровицьке лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України".
Відповідно до п.3 наказу № 1863 від 18.10.2024 року наказано забезпечити передачу активів та пасивів до філії "Столичний лісовий офіс" ДП "Ліси України" згідно з затвердженим передавальним актом.
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, філію "Білокоровицьке лісове господарство" ДП "Ліси України" припинено.
Наказом Державного агентства лісових ресурсів України №2334 від и05.01.2024 р. затверджено передавальний акт філії "Білокоровицьке лісове господарство" ДП "Ліси України", яким передано активи та пасиви до філії "Столичний лісовий офіс" ДП "Ліси України".
Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 7 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови).
Як слідує з наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат та відсотків річних, за період з 1 жовтня 2024 року по 31 жовтня 2025 року позивач нарахував відповідачу 203 424,54 грн інфляційних втрат та 35 961,13 грн відсотків річних, нарахування здійснюючи з жовтня 2024 року на суму боргу (1 105 568,16 грн).
Суд ураховує, що відповідно до пунктів 4.3. договорів, біржа перераховує продавцю суму гарантійного внеску (за вирахуванням суми комісійного збору біржі), перераховану покупцем на рахунок біржі для участі в аукціоні з продажу необробленої деревини, в рахунок часткової оплати за придбаний на аукціоні товар у порядку та в строки, визначені регламентом.
Рахунок на оплату кожної партії товару направляється продавцем покупцю у строк та в порядку, що визначені пп. 3.5.1 та пп. 3.5.2. та п. 3.6. договору, з урахуванням підписаного сторонами графіку поставки (пункт 4.4.).
Покупець зобов`язаний протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання рахунку на оплату партії товару здійснити оплату (на умовах 100 % передоплати) вартості кожної партії товару виключно у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця у розмірі, визначеному продавцем в рахунку з урахуванням умов, встановлених п. 4.3. договору, якщо інше не обумовлено сторонами згідно п. 4.7. договору. У випадку поставки партії товару на умовах DAP у погоджене сторонами місце призначення (доставки), покупець зобов`язаний додатково сплатити продавцю документально підтверджену вартість послуг з перевезення партії товару, вартість пакувальних реквізитів, карантинних та радіологічних сертифікатів тощо.
У випадку поставки партії товару на умовах FCA (нижній/проміжний склад продавця) у погоджений сторонами залізничний термінал із завантаженням на залізничні вагони, покупець зобов`язаний додатково сплатити продавцю документально підтверджену вартість послуг з перевезення партії товару до місця відвантаження та вартість послуг із завантаження на залізничні вагони (пункт 4.5).
Сторони можуть домовитись про здійснення покупцем оплати партії товару після поставки, але в строк не більше, ніж 10 (десять) робочих днів з моменту поставки відповідної партії товару. Зміна умов оплати допускається лише шляхом укладення сторонами додаткової угоди до даного договору (пункт 4.7.).
Таким чином, у випадку не оплати направлених продавцем покупцю рахунків є можливим встановлення періодів прострочення такої оплати. А проте, матеріали справи не містять рахунків виставлених покупцю, які обумовлені умовами договору та після отримання яких у покупця виникає обов`язок оплати товару. Відсутні також докази надіслання таких рахунків продавцем та їх отримання покупцем.
Більш того, вказуючи про відсутність заборгованості позивач не надав суду доказів оплати вартості поставленого товару, що в свою чергу позбавляє суд можливості встановити обставини прострочення відповідачем оплати поставленого товару, періодів прострочення (кінець нарахування).
Наданий позивачем розрахунок зроблено з огляду на наявність заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 1 105 568,16 грн за період з жовтня 2024 року по вересень 2025 року. А проте, оскільки позивач вказав про відсутність боргу та не надав суду доказів оплати боргу після звершення періоду нарахування (розрахунку позивача), суд не вважає за можливе перевірити такі нарахування.
Як слідує з наданих товарно транспортних накладних, поставка товару здійснювалась у період з грудня 2024 року по березень 2025 року, тобто за вказаний період розмір заборгованості неодноразово змінювався, що не враховано позивачем у наданому розрахунку інфляційних втрат та процентів річних. Таким чином належним розрахунком інфляційних втрат та відсотків річних може бути розрахунок по кожній накладній, або розрахунок по останній поставці, нарахований на загальну суму вартості поставленого товару.
Однак, як видно з наданого позивачем розрахунку, останній здійснено за умови того, що станом на жовтень 2024 року борг відповідача склав 1 105 568,16 грн, що не відповідає дійсності, оскільки в жовтні - листопаді 2024 року товар взагалі не постачався, а перша поставка датована 17 грудня 2024 року. Водночас доказів виставлення рахунків на оплату, як того вимагають пункти 4.5. договору позивач суду не надав. 
Окрім того, у матеріалах справи наявні дві товарно - транспортні накладні які мають однакові реквізити (ЛАН №310032 від 18.01.2025 року), проте позивач не розкриває причин, з яких указані документи мають тотожні реквізити. 
Такі недоліки позбавляють суд можливість перевірити здійснення позивачем нарахування інфляційних втрат та процентів річних.
Суд звертає увагу позивача, що за правилами статті 162 ГПК України, позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються, а для визначення розміру інфляційних втрат та річних, що пред`являється як позовна вимога, необхідним є зазначення: конкретних періодів часу, у які існував певний розмір боргу; точної суми заборгованості, яка мала місце кожного дня прострочення виконання грошового зобов`язання; розміру індексу інфляції.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини 3, 4 статті 13 ГПК України).
Згідно з правилами статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Аналіз зазначеного у частині першій статті 237 ГПК України надає підстави дійти висновку, що у перелік питань, які вирішує суд при ухваленні рішення не входить повноваження суду самостійно (замість позивача) вказувати обґрунтування розрахунку.
Суд наголошує, що обґрунтування розрахунку не є тотожнім (1) перевірці правильності нарахування, заявлених до стягнення позивачем вимог, у розрізі застосування норм матеріального права (зокрема, статей 530, 549, 625 ЦК України, та (2) математичному обрахуванню, що здійснюється за даними, які були предметом дослідження та оцінки, ураховуючи доводи та заперечення учасників справи, поданими/заявленими у відповідності до вимог ГПК України.
Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
Схожих висновків дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 14 травня 2024 року у справі №910/8475/23.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи, які входять до кола доказування, має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 ГПК України, щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому, ураховуючи взаємозв`язок і вірогідність.
В даному випадку суд звертається до категорії стандарту доказування та відзначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.
Підсумовуючи вищенаведене, суд робить висновок, що розрахунок позивача щодо інфляційних втрат та відсотків річних здійснено не правильно. Вказаний розрахунок проведено без урахування обставини того, що постачання товару було триваючим, а сума поставки збільшувалась на вартість кожної наступної поставки. Розрахунок здійснено без надання доказів надіслання рахунків покупцю та оплати ним поставленого товару. Матеріали справи не містять доказів, а позовна заява обґрунтувань, стосовно періодів прострочення. Такі недоліки розрахунку позбавляють суд можливості належним чином його перевірити. Водночас визначення періодів нарахування та сум боргу відноситься до сфери розсуду та реалізації права учасника справи. В даному випадку позивач заявив вимогу про стягнення інфляційних та річних за період який він бажає та нарахував їх на суму боргу визначену за своїм розсудом, проте не забезпечив такий розрахунок відповідними доказами та обґрунтуванням.
Водночас, здійснення нового розрахунку судом порушило б такий стандарт доказування як змагальність, оскільки по суті суд перебрав би на себе обов`язок позивача вказати обґрунтування розрахунку заборгованості. А проте, навіть за такої умови, ураховуючи положення договірних правовідносин, суд не вважає за можливе з наданих доказів здійснити нарахування чи перевірку нарахування інфляційних втрат та відсотків річних. 

Висновки суду
Суд установив, що у цьому випадку позивач не надав достатнього обґрунтування та відповідних доказів щодо поданого ним розрахунку інфляційних втрат та процентів річних. А тому, у задоволенні вимог про стягнення 203 424,54 грн інфляційних втрат та 35 961,13 грн процентів річних суд відмовляє.

Розподіл судових витрат
Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судовий збір за подання даного позову складає 16 139,45 грн, адже позов поданий через систему "Електронний Суд".
Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 20 174,31 грн, таким чином судовий збір в розмірі 4 034,89 грн є зайво сплаченим та може бути повернутий в порядку, передбаченому статтею 7 Закону України "Про судовий збір"
Судовий збір за вимогами про стягнення 1 105 568,16 грн основного бору складає 13 266,82 грн та не підлягає поверненню позивачу у зв`язку з закриттям провадження у справі оскільки така відмова від позову заявлена після початку розгляду справи по суті що виключає можливість застосування статті 130 ГПК України, а стаття 7 Закону України "Про судовий збір" має виключення з підстав повернення у зв`язку з закриттям провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).
Решта судового збору який становить 2 872,63 грн покладається на позивача у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.
Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 ГПК України, суд –
ВИРІШИВ:
1. У задоволенні позову відмовити повністю.
2. Судові витрати у вигляді судового збору покласти на позивача.

Позивач: Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі філії "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (01601, місто Київ, вул.Руставелі Шота, будинок 9А, ідентифікаційний код 44768034).
Відповідач: Приватне підприємство "Надія" ( 34200, Рівненська обл., Рокитнівський р-н, селище міського типу Рокитне, вул. Міцкевича, будинок 72, квартира 2, ідентифікаційний код 22555603).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).
Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.
Повне рішення складено 20 березня 2026 року.

Суддя Андрій КАЧУР