ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/2751/25 

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6)
до Приватного підприємства "ГАРАНТ ЕНЕРГО М" (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Шкільна, буд. 22-А, оф. 77)
про стягнення 1227751,92 грн. заборгованості за договором постачання природного газу № 1020/1819-ЕЕ від 22.10.2018 р.,

секретар судового засідання: Ліщук М.Ю.
Представники сторін:
від позивача: Овчарук О.О. (довіреність № 154 від 30.12.2025 р.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серї ЧН № 000520 від 30.11.2018 р.);
від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства "ГАРАНТ ЕНЕРГО М" про стягнення 1227751,92 грн. заборгованості за договором постачання природного газу № 1020/1819-ЕЕ від 22.10.2018 р., у тому числі – 538897,72 грн. основної заборгованості, 95835,21 грн. пені, 106657,45 грн. 3% річних, 486361,54 грн. інфляційних втрат.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу № 1020/1819-ЕЕ від 22.10.2018 р. в частині своєчасного здійснення розрахунків за отриманий природний газ, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 538897,72 грн. основної заборгованості, 95835,21 грн. пені, 106657,45 грн. 3% річних, 486361,54 грн. інфляційних втрат, а також судовий збір.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.09.2025 р. було відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче засідання на 16.10.2025 р.
Ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі від 02.09.2025 р. було направлено на адресу місцезнаходження відповідача, проте, вручення поштового відправлення 0601189518041 не відбулося, і конверт повернувся на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання".
Згідно з ч. 10 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України судові рішення вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 232 ГПК України, ухвала є судовим рішенням.
Частиною 6 ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення, зокрема, є: день вручення судового рішення під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
В силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.
Водночас, встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, а також строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.
За таких обставин, повернення поштою рекомендованого листа із зазначенням причини "за закінченням терміну зберігання" можливо тільки у разі, якщо під час доставки поштою його не можна було вручити адресату або будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним (відправлення не вручене під час доставки), та якщо на вкладене до абонентської скриньки адресата повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення адресат не відреагував - не звернувся на пошту для отримання поштового відправлення, проте відправлення чекало адресата (зберігалося) на пошті встановлений законом строк, і після його сплину було повернуто за зворотною адресою.
Відтак, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2021 р. у справі № 910/16249/19.
Також суд зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку - суду. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 р. у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 р. у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 р. у справі № 24/260-23/52-б, від 19.05.2021 р. у справі № 910/16033/20.
Поряд з цим, у відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
З урахуванням наведеного, сторони не були позбавлені можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Київської області від 02.09.2025 р. та рештою ухвал у справі № 911/2751/25 у Єдиному державному реєстрі судових рішень, які опубліковані та доступні до вільного перегляду.
Підготовче засідання відкладалося.
Відзиву на позов чи інших пояснень або заперечень щодо позовних вимог відповідачем до матеріалів справи не подано.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.11.2025 р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.12.2025 р.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.12.2025 р. було відкладено судове засідання з розгляду справи по суті на 26.01.2026 р.
У зв`язку з оголошенням по місту Києву повітряної тривоги, 26.01.2026 р. судове засідання у даній справі не відбулося, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду Київської області від 02.02.2026 р. було призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 05.03.2026 р.
У судовому засіданні 05.03.2026 р. був присутній представник позивача, який позовні вимоги підтримував у повному обсязі та просив суд задовольнити їх. Представник відповідача до суду не з`явився, про час та дату проведення судового засідання усі учасники судового процесу були повідомлені в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.
У судовому засіданні 05.03.2026 р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

22.10.2018 р. між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України", постачальник) та Приватним підприємством "ГАРАНТ ЕНЕРГО М" (далі - ПП "ГАРАНТ ЕНЕРГО М", споживач) було укладено договір постачання природного газу № 1020/1819-ЕЕ (далі – договір).
Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач - прийняти його та оплатити на умовах договору; природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва електричної енергії.
Згідно з п. 2.1 договору постачальник передає споживачу в період з 01 жовтня 2018 року по 26 жовтня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 12115 тис. куб. метрів.
Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному періоді постачання, оформлюється актом приймання-передачі (п. 3.5 договору).
Як визначено п. 3.8 договору, підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за період постачання означає повне виконання постачальником своїх зобов`язань в частині постачання природного газу за цим договором у відповідному періоді. 
Пунктами 5.2, 5.4 договору визначено, що ціна за 1000 м3 газу становить 7907,20 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, а усього разом з податком на додану вартість – 9488,64 грн.; загальна вартість природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.
Відповідно до п. 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду; остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.
Як визначено пп. 1 п. 7.4 договору, постачальник зобов`язується виконувати умови договору, а споживач, в силу пп. 6 п. 7.2 договору – своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені договором.
У разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1 договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 8.2 договору).
Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника і діє в частині постачання природного газу з 01 жовтня 2018 року до 26 жовтня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1 договору).
27.10.2018 р. між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Приватним підприємством "ГАРАНТ ЕНЕРГО М" було укладено додаткову угоду № 1 до договору постачання природного газу № 1020/1819-ЕЕ від 22.10.2018 р., відповідно до якої сторони погодили продовження строку дії договору до 31 жовтня 2018 року.
01.11.2018 р. між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Приватним підприємством "ГАРАНТ ЕНЕРГО М" було укладено додаткову угоду № 2 до договору постачання природного газу № 1020/1819-ЕЕ від 22.10.2018 р., відповідно до якої сторони погодили продовження строку дії договору до 30 листопада 2018 року.
28.11.2018 р. між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Приватним підприємством "ГАРАНТ ЕНЕРГО М" було укладено додаткову угоду № 3 до договору постачання природного газу № 1020/1819-ЕЕ від 22.10.2018 р. (далі – додаткова угода № 3), відповідно до якої сторони погодили продовження строку дії договору до 30 квітня 2019 року та виклали пункти 1-12 договору в новій редакції.
Відповідно до п. 5.1 додаткової угоди № 3 оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду; остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.
У разі прострочення споживачем оплати згідно п.п. 5.1, 5.6 договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п.7.2 додаткової угоди № 3).
На виконання умов договору, позивачем за період з жовтня по листопад 2018 року було передано у власність відповідача природний газ на загальну суму 538897,72 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 30.11.2018 р. на суму 538897,72 грн., підписаним сторонами та засвідченим їх печатками, копія якого міститься в матеріалах справи. 
Як слідує з позову, відповідач за договором постачання природного газу № 1020/1819-ЕЕ від 22.10.2018 р. отриманий природний газ не оплатив.
Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені у даній справі позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Приписами ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з приписами ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
За змістом ст.ст. 691, 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.
Поряд з цим, що згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано жодних доказів здійснення оплати отриманого від позивача у жовтні - листопаді 2018 року природного газу.
Отже, факт порушення відповідачем зобов`язань за договором судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.
За таких обставин, вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 538897,72 грн. є належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.
Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 95835,21 грн. пені.
Слід зазначити, що порушенням зобов`язання відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
Розмір пені, визначений позивачем, становить 95835,21 грн. і нарахований на загальну суму заборгованості 538897,72 грн. за період з 26.12.2018 р. по 25.06.2019 р.
Як зазначалося вище, відповідно до п. 7.2 договору (в редакції додаткової угоди № 3) у разі прострочення споживачем оплати згідно п.п. 5.1, 5.6 договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.
Судом перевірено правильність здійсненого позивачем розрахунку пені у розмірі 95835,21 грн. на загальну суму заборгованості 538897,72 грн. за період з 26.12.2018 р. по 25.06.2019 р. на підставі п. 7.2 договору, який, за висновком суду, є арифметично вірним та обґрунтованим, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення пені підлягає задоволенню в заявленому останнім розмірі.
Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 106657,45 грн. 3% річних та 486361,54 грн. інфляційних втрат.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом перевірено правильність здійсненого позивачем розрахунку заявлених до стягнення 3% річних у розмірі 106657,45 грн., нарахованих за період з 26.12.2018 р. по 31.07.2025 р. на суму 538897,72 грн., та інфляційних втрат у розмірі 486361,54 грн. за період з 01.01.2019 р. по 31.07.2025 р. на суму 538897,72 грн., який, за висновком суду, є арифметично вірним та обґрунтованим.
З огляду на викладене суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог у даній справі у повному обсязі.
Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Стягнути з Приватного підприємства "ГАРАНТ ЕНЕРГО М" (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Шкільна, буд. 22-А, оф. 77, код 34795648) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, код 20077720) 538897 (п`ятсот тридцять вісім тисяч вісімсот дев`яносто сім) грн. 72 коп. основної заборгованості, 95835 (дев`яносто п`ять тисяч вісімсот тридцять п`ять) грн. 21 коп. пені, 106657 (сто шість тисяч шістсот п`ятдесят сім) грн. 45 коп. 3% річних, 486361 (чотириста вісімдесят шість тисяч триста шістдесят одну) грн. 54 коп. інфляційних втрат, 14733 (чотирнадцять тисяч сімсот тридцять три) грн. 02 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Повне рішення складене 23.03.2026 р.

Суддя В.М. Бабкіна