Справа № 699/18/26
Номер провадження № 2/699/492/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2026 	м. Корсунь-Шевченківський	

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі головуючого судді Літвінової Г.М., за участю секретаря судового засідання Івашкової В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

УСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.04.2019 між АТ "Ідея банк" та відповідачем було укладено кредитний договір № Z75.24512,005186316 від 25.04.2019 про надання відповідачу кредиту у розмірі 25000,00 грн.
За договором факторингу, укладеним між АТ "Ідея банк" та позивачем 17.11.2023, до останнього перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № Z75.24512,005186316 від 25.04.2019.
У зв`язку з тим, що відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитним договором позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № Z75.24512,005186316 від 25.04.2019 у розмірі 63 789,56 грн, з яких 24 987,38 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 502,18 грн сума заборгованості за відсотками, 30 300,00 грн заборгованість за комісіями.
Ухвалою судді від 05.03.2026 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд цієї цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився. Позивач у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи без його представника.
Відповідач у судове засідання також не з`явилася, проте звернулася до суду із заявою про розгляд справи без неї, зазначивши, що позов вона визнає частково в частині стягнення з неї на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками. Позов в частині заборгованості за комісією у розмірі 30 300,00 грн вона не визнає, так як у кредитному договорі такі умови не прописані.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд установив такі обставини.
Між АТ "Ідея банк" та відповідачем 25.04.2019 було укладено Договір кредиту та страхування № Z75.24512,005186316 про надання відповідачу кредиту у розмірі 25 000,00 грн строком на 60 місяців, процентна ставка змінювана у розмірі 9,99% річних. 
За умовами договору кошти надаються позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів на рахунок позичальника, відкритий в АТ "Ідея банк". Крім того, сторони домовилися про сплату страхового внеску у розмірі 3 448,28 грн за рахунок кредитних коштів. 
Відповідно до п. 1.5 під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування кредитної заборгованості, за надання яких встановлена плата відповідно до п. 5 Додатку №1 як "Інші послуги банку". Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку сплачується відповідно до діючих тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору та розміщені на вебсайті банку.
Ордером-розпорядженням №1 від 25.04.2019 підтверджується, що АТ "Ідея банк" видало відповідачу кредит у розмірі 21 551,72 грн шляхом перерахування коштів на рахунок відповідача, а також АТ "Ідея банк" сплало страховий внесок у розмірі 3 448,28 грн за рахунок кредитних коштів.
Позивач надав суду довідку-розрахунок заборгованості відповідача за спірним кредитним договором станом на 17.11.2023, підписану в.о. директором Департаменту кредитного адміністрування АТ "Ідея банк" Романом Куніцьким, згідно з якою заборгованість відповідача за кредитним договором № Z75.24512,005186316 від 25.04.2019 за основним боргом становить 24 987,38 грн, за нарахованими та несплаченими відсотками - 8 502,18 грн, за нарахованими та не сплаченими комісіями 30 300,00 грн, загальний розмір заборгованості - 63 789,56 грн.
За договором факторингу № 17112023, укладеним 17.11.2023 між АТ "Ідея банк" та позивачем, до останнього перейшло право вимоги до відповідача за спірним кредитним договором № Z75.24512,005186316 від 25.04.2019.
Згідно з Договором факторингу права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора у день підписання відповідного реєстру боржників за умови виконання фактором зобов`язань, передбачених п. 4.1 цього Договору.
Згідно з п. 4.1 Договору факторингу фактор зобовязується сплатити клієнту суму фінансування у розмірі 3 633 000,00 грн.
Платіжною інструкцією №20494 від 20.11.2023 підтверджується сплата позивачем на користь АТ "Ідея банк" суми фінансування у розмірі 3 633 000,00 грн за відступлення прав вимоги за договором факторингу № 17112023.
Також позивач надає суду витяг з Реєстру боржників №2 до Договору факторингу № 17112023, згідно з яким у реєстрі боржників значиться ОСОБА_1 із заборгованістю у розмірі 63 789,56 грн за кредитним договором № Z75.24512,005186316 від 25.04.2019.
Вирішуючи спір по суті, суд застосовує такі норми законодавства.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини першої статті 1054 ЦК України).
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору).
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовується положення про договір позики.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором відступлення (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до п.1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Згідно зі ст. 512 ЦК України, однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (ст. 516 ЦК України).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом.
Проаналізувавши вищевказані норми чинного законодавства та досліджені у справі докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню.
Так, між відповідачем та АТ "Ідея банк" було укладено кредитний договір №Z75.24512.005186316 від 25.04.2019.
Дійсність цього кредитного договору ніким не заперечується і не ставиться під сумнів.
Відповідач не заперечує стосовно факту отримання нею кредитних коштів і, крім того, отримання нею указаних кредитів підтверджуються матеріалами справи. 
Також позивач довів, що до нього за договором факторингу № 17112023, укладеним між АТ "Ідея банк" та позивачем 17.11.2023, перейшло від АТ "Ідея банк" право вимоги до відповідача за кредитним договором №Z75.24512.005186316 від 25.04.2019.
Заборгованість відповідача за основним боргом (тілом кредиту) у розмірі 24 987,38 грн та за відсотками у розмірі 8 502,18 грн за кредитним договором визнається відповідачем, підтверджена матеріалами справи, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією у розмірі 30 300,00 грн за кредитним договором суд зазначає таке.
Суд дійшов висновку, що відповідачка правильно у своїй заяві зазначає про безпідставність вимоги позивача про стягнення заборгованості за комісіями.
Так, пунктом 1.5 спірного кредитного договору встановлено обов`язок позичальника сплачувати щомісячно плату за обслуговування кредитної заборгованості. При цьому у самому кредитному договорі не зазначено ні розміру такої плати, ні порядку її нарахування та сплати. Також у кредитному договорі не зазначено, які саме послуги банку включено до обслуговування кредитної заборгованості. Натомість у п. 1.5 міститься відсилка до п.5 Додатку №1 та до тарифів, розміщених на вебсайті банку.
Додаток №1 є Паспортом спложивчого кредиту, при оцінці якого суд застосовує правову позицію Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладену у постанові від 23.05.2022 у справі № 393/126/20, провадження № 61-14545сво20, згідно з якою паспорт споживчого кредиту є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Тарифи, розміщені на вебсайті банку без підпису відповідача також не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами.
При цьому Закон України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10.06.2017, передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Щодо надання відповідачу інших, крім передбачених ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» безоплатних послуг за обслуговування кредитної заборгованості, то позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження тих обставин, що такі послуги відповідачу дійсно надавалися.
Згідно із частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Суд дійшов висновку, що встановленням у кредитному договорі щомісячної сплати комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, що загалом склала 30 300,00 грн, внесено істотний дисбаланс в договірні права та обов`язки на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови пункту 1.5 кредитного договору є несправедливими. 
Загальний розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості (30 300,00 грн) суттєво перевищує розмір процентів за користування кредитом (8 502,18 грн) та розмір кредиту, отриманого відповідачем для власних потреб (25 000,0 грн), що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним.
Позивач не був позбавлений можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які були надані Банком відповідачу за таку плату.
Однак, такі докази в матеріалах справи відсутні.
Тому суд відмовляє у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 30 300,00 грн.
Отже, з відповідача на користь позивача суд стягує грошові кошти у відшкодування заборгованості за кредитним договором у розмірі 33 489,56 грн, з яких 24 987,38 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 502,18 - сума заборгованості за відсотками.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач заявив позовні вимоги в розмірі 63 789,56 грн, з яких судом задоволено вимоги у розмірі 33 489,56 грн, що складає 52,5 % від ціни позову.
Позивач сплатив судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Отже, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 589,70 грн, що дорівнює 52,5 % від сплаченого судового збору.
Керуючись статями 263-265, 273, 274, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № Z75.24512,005186316 від 25.04.2019 у розмірі 33 489,56 (тридцять три тисячі чотириста вісімдесят дев`ять грн 56 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 589,70 грн (одна тисяча п`ятсот вісімдесят дев`ять грн 70 коп.) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032; адреса для листування: вул. Лісова, буд. 2, поверх 4, м. Бровари, Київська область, 07400, інші дані суду не відомі.
Відповідач:  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , інші дані суду не відомі.

Суддя	Літвінова Г.М.