Справа № 339/521/25
Провадження № 2/339/69/26
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

12 лютого 2026 року Болехівський міський суд Івано-Франківської області 
у складі: головуючого - судді Кілик М.П.,
за участю секретаря судового засідання Ганчар Л.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болехів за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в:

до Болехівського міського суду Івано-Франківської області надійшли матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зокрема, представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 1235935836645 від 25.12.2022 у розмірі 12358 грн; 2422,40 грн сплаченого позивачем судового збору та витрати на професійну правничу допомогу 6 000 грн.
У обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 25.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Віва Капітал» (ЄДРПОУ: 40860735, ТОВ «ФК «Віва Капітал», кредитодавець) та відповідачем ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 1235935836645 (Договір). У відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону, вказаний Позичальником при укладанні кредитного договору.
За даним кредитним договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит в розмірі, визначеному кредитним договором, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у кредитному договорі, додатках до нього та в Правилах надання грошових коштів у позику, що розміщені на офіційному вебсайті Кредитодавця. Сума Кредиту, вказана в Договорі, це кошти, які протягом строку дії Договору одночасно можуть бути у розпорядженні Позичальника. Кредитодавець надає Позичальнику кошти за Договором одразу після укладення Договору, які мають бути повернені у визначений кредитним договором строк. Позичальник має право користуватися Кредитом від дати фактичного отримання суми Кредиту до закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання. Мета отримання кредиту: споживчі цілі. За користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти (тип процентної ставки – фіксована), які нараховуються з дня видачі кредитних коштів по день погашення Кредиту за відсотковою ставкою, що встановлюється в передбаченому Договором порядку. Таким чином, відповідач уклав Кредитний договір № 1235935836645 від 25.12.2022 із ТОВ «ФК «Віва Капітал» та Відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 4000грн.
Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин – ст.526 та ст.527 Цивільного кодексу України, внаслідок чого, керуючись нормами ст.ст. 530, 1082, 1084 ЦК України, 04.10.2023 між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та ТОВ «Діджи Фінанс» (новий кредитор) укладений Договір факторингу №04102023/2 (далі «Договір факторингу»). Згідно з Договором факторингу 04.10.2023 відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 1235935836645 від 25.12.2022.
Згідно з Договором факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «Діджи Фінанс») є обґрунтованою та документально підтвердженою, яка становить 12358 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту 4000 грн; заборгованість за відсотками – 8358 грн. Позивачем, який набув права грошової вимоги, на останню відому адресу реєстрації відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «ФК «Віва Капітал» до ТОВ «Діджи Фінанс», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору. Не зважаючи на це, позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором.
Ухвалою судді від 09 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судові засідання не прибув, направив до суду клопотання від 13.01.2026 про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання не прибула, була належно повідомлена про час та місце розгляду справи; 26.01.2026 через канцелярію суду подала до суду письмові пояснення, у яких просить справу розглянути в її відсутності за наявними матеріалами, (вказане право відповідача визначено ч.3 ст.211 ЦПК України). Також відповідач зазначила, що позов визнає частково, а саме заборгованість по тілу кредиту.
Крім цього, у вказаних поясненнях відповідач фактично виклала відзив на позовну заяву, проте не надала до суду документи, що підтверджують надіслання відзиву позивачу (на виконання ч.4 ст.178 та п.2 ч.5 ст.178 ЦПК України), про що вказано в ухвалі суду від 27.01.2026. Вказаною ухвалою відповідачці ОСОБА_1 також роз`яснено, що у випадку подання письмової заяви (клопотання, заперечення) без додержання вимог, встановлених ЦПК України, суд повертає її заявнику без розгляду.
Станом на 12.02.2026 відповідачка ОСОБА_1 не надала суду документи, що підтверджують надіслання відзиву позивачеві (на виконання ч.4 ст.178 та п.2 ч.5 ст.178 ЦПК України), що позбавило позивача можливості реалізувати його право на подання відповіді на відзив. Відтак суд не може взяти до уваги заперечення відповідачки щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову з посиланням на відповідні норми права (відзив відповідачки), що викладені у вищезазначених письмових поясненнях, та вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи). 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 
Згідно з положеннями ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). 
У ч.2 ст.639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ст.1054 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, вказаний Закон визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Положеннями ст.3 даного Закону визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до частин 3, 6, 8 статті 11 Закону «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до змісту ч.7 ст.11 Закону «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому, зокрема, Цивільним кодексом України, іншими актами законодавства.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції: якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Суд установив, що 25.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю«Фінансова Компанія «Віва Капітал» (ТОВ «ФК «Віва Капітал») та відповідачкоюОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту продукту «Старт» № 1235935836645 (Договір). Договір укладено в електронній формі, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що був направлений на зазначений відповідачем номер телефону, у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.27-34, 35). 
За умовами вказаного Договору (п.1.1-1.7, 1.9), ТОВ «ФК «Віва Капітал» надає позичальникові ОСОБА_1 кредит у розмірі 4000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов Договору. Кредитодавець надає позичальнику кошти за Договором в сумі 4000 грн одразу після укладення Договору, які мають бути повернуті до 09.01.2023. Позичальник має право користуватися кредитом від дати фактичного отримання суми кредиту до закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання. Мета отримання кредиту: споживчі цілі. Дата видачу кредиту: 25.12.2022. Кредит надається строком на 15 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 09.01.2023 (термін платежу). За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти (тип процентної ставки – фіксована), які нараховуються з дня видачі кредитних коштів по день погашення кредиту за відсотковою ставкою, що встановлюється в такому порядку: період строку дії Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за індивідуальною процентною ставкою – 1,99% від суми кредиту за кожний день користування ним (а.с.27-34). Додатком 1 до Договору визначено графік платежів. 
Вказаний договір укладено через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. Зокрема, розділом 4 Договору визначено технологію укладення договору та накладення електронних підписів: клієнт створює особистий кабінет, заповнює заявку, вказує повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні кредитодавцю для прийняття рішення про надання кредиту, бажаний спосіб отримання кредиту. Інформаційно-телекомунікаційна система кредитодавця здійснює ідентифікацію клієнта. Вчинення клієнтом дій по зміні даних в ІТС кредитодавця та введення одноразового ідентифікатора є проставленням Електронного підпису одноразовим ідентифікатором в електронному договорі його сторонами, відповідно до Закону «Про електронну комерцію» (п.4.1, 4.2, 4.5, 4.21).
Отже 25.12.2022 ТОВ «ФК «Віва Капітал» та відповідачка ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Зі змісту Договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, а відтак є належною підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором прав і обов`язків сторін. 
ТОВ «ФК «Віва Капітал» зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту продукту «Старт» № 1235935836645 від 25.12.2022 виконало, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в розмірі 4000 грн, шляхом перерахування коштів на платіжну карту, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» №549/10 від 09.10.2023 про успішність перерахування грошових коштів 25.12.2022 в сумі 4000 грн на картку № НОМЕР_1 (а.с.36). Саме такий номер картки було вказано позичальником (відповідачемОСОБА_1 ) у Договорі від 25.12.2022 (а.с.33).
Проте відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за договором з повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування ними, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за кредитним договором, яка становить заборгованість за тілом кредиту – 4000 грн, заборгованість за процентами.
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1  взятих на себе зобов`язань перед первісним кредитором з повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість, та стягнення заборгованості в примусовому порядку на користь позивача, як правонаступника первісного кредитора.
Відповідно до змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №2-2035/11 викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23.02.2022 у справі №761/1543/20, у постанові від 19.01.2022 у справі №639/86/17, у постанові від 14.07.2021 у справі №554/8549/15-ц.
Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
04 жовтня 2023 року міжТОВ «ФК «Віва Капітал» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №04102023/2, у відповідності до умов якого первісний кредитор ТОВ «ФК «Віва Капітал» відступає фактору ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за укладеними кредитними договорами, та їх перехід від клієнта до фактора відбувається у дату відступлення прав вимоги, що становить собою робочий день, в який сторони склали і підписали акт прийому-передачі реєстру боржників (п.1, п.2.1, п.2.4 договору факторингу) (а.с.12-18).
Акт приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу №04102023/2 від 04.10.2023 підписано сторонами договору факторингу 04.10.2023 (а.с.19).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №04102023/2 від 04.10.2023, підписаного сторонами договору факторингу, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором №1235935836645 від 25.12.2022 (а.с.20). 
Вказаний договір факторингу у встановленому порядку недійсним не визнаний, тверджень про протилежне відповідач не заявила. Тому в силу положень ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаного правочину. 
Таким чином, позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідача за вищезазначеним договором №1235935836645 від 25.12.2022. 
З матеріалів справи вбачається, що відповідачка належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту продукту «Старт» № 1235935836645 від 25.12.2022 (кредитним договором)з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними, у результаті чого в неї виникла заборгованість. 
З наданого позивачем розрахунку за договором також підтверджується, що з моменту набуття позивачем права вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №1235935836645 від 25.12.2022 заборгованість обліковувалась у розмірі, визначеному на момент укладення договору факторингу і додаткові нарахування позивачем не проводились. 
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №1235935836645 від 25.12.2022 загальна сума заборгованості станом на 23.04.2023 становить 12358 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 4000 грн, заборгованості за процентами – 8358 грн (а.с.10-11), - які позивач просить стягнути з відповідача. 
Відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Діджи Фінанс» як новим кредитором, за Договором про надання фінансового кредиту продукту «Старт» № 1235935836645 від 25.12.2022 (кредитним договором). З матеріалів справи вбачається, що 08.01.2023 відповідач частково погасила заборгованість: 1194 грн – сплата відсотків за користування коштами. Доказів погашення решти сумизаборгованості матеріали справи не містять. Відповідач не скористалася процесуальним правом та не надала до суду доказів на спростування розрахунку заборгованості перед ТОВ «Діджи Фінанс».
Отже, оскільки відповідач не виконала в повній мірі взяті на себе зобов`язання за кредитним договором з повернення основного боргу (тіла кредиту), суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4000 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачки процентів за користування кредитом у розмірі 8358 грн, нарахованих за період з 25.12.2022 по 24.04.2023, суд зазначає наступне.
Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
За змістом частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч.1 ст.631 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. 
Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється і в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, про що зазначено у Постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18.
Сторони кредитного договору № 1235935836645 від 25.12.2022 погодили, що відповідно до пункту 1.7 кредит надається строком на 15 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 09.01.2023. 
У п.1.8 сторони договору погодили порядок продовження строку кредитування (пролонгації), установленого договором. Зокрема, встановлено, що таке право реалізується позичальником шляхом погашення відсотків та підписання додаткової угоди до договору.
Пунктом 5.2 Договору визначено, що строк дії Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту, визначеного в п.1.7 Договору (15 днів від дати отримання кредиту). Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту, передбачених п.1.8 та п.1.10 Договору.
Позивач не надав суду доказів пролонгації кредитного договору № 1235935836645 від 25.12.2022 відповідно до умов п.1.8 або п.1.10 Договору після 09.01.2023.
За таких обставин у первісного кредитора були відсутні підстави для нарахування процентів поза межами строку кредитування встановленого п.1.7 договору, тобто після 09.01.2023.
З матеріалів справи вбачається, що 08.01.2023 відповідач погасила всю заборгованість з нарахованих відсотків станом на вказану дату (в розмірі 1194 грн, що відповідає п.1.14.1 кредитного Договору). Відтак, відсутні підстави для стягнення з відповідачки відсотків у розмірі 8358 грн, що нараховані первісним кредитором після 09.01.2023 по 24.04.2023 після закінчення строку дії Договору. Вказані вимоги не підтверджені доказами, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором, зокрема, по тілу кредиту в розмірі 4000 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд вважає, що визнання відповідачкою ОСОБА_1 позову в частині стягнення основного боргу (тіла кредиту) не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позовних вимог у цій частині і доходить висновку про задоволення позову у відповідній частині.
Строк позовної давності позивач не пропустив, враховуючи положення п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (які набрали чинності 02.04.2020) та п.19 у редакції Закону України від 8 листопада 2023 р. № 3450-IX, якими було продовжено строки позовної давності, передбачені ст.ст.257, 258 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн (позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд ухвалив рішення про часткове задоволення позову, - з відповідача підлягає стягненню в користь позивача оплачений судовий збір в сумі 784,08 грн (4000 грн х 2422,40 грн / 12358 грн).
Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн: оскільки суд задовольнив позов частково (в сумі 4000 грн, що становить 32,37% від суми заявлених вимог), то витрати позивача на правничу допомогу слід стягнути з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що становить 1942,20 грн (6000 х 32,37%), відповідно до положень п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.13, 19, 81, 82, 89, 141, 263-265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив: 

позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1235935836645 від 25.12.2022 в загальному розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 784 гривень 08 копійок та 1942 гривень 20 копійок витрат на правничу допомогу.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування учасників справи та їх місце проживання: 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», місцезнаходження: 04112, м.Київ, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, адреса для листування: 07406, Київська область, м.Бровари, вул.Симона Петлюри, 21/1, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42649746;
відповідач: ОСОБА_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання:АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя: М.П.Кілик