Справа № 464/6176/25
пр.№ 2/464/554/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.02.2026 року         м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова у складі судді Тімченко О.В., розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за участі представників: позивача – Ларіонова К.О., Шабатіної Н.А. та відповідача - Заставного Р.А.,

у с т а н о в и в:

Позивач через електронний кабінет звернувся до Сихівського районного суду м.Львова з позовною заявою в порядку цивільного судочинства, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 21.02.2025-100000520 від 21 лютого 2025 року у розмірі 51 966,54 грн, покликаючись на невиконання взятих на себе зобов`язань. 
У зв`язку із поданням до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивачем додано до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
За результатами автоматизованого розподілу судову справу передано на розгляд судді Тімченко О.В., інформація щодо справи є відкритою та оприлюднюється на офіційному вебпорталі судової влади України. 
Суддя ухвалою від 08 вересня 2025 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у зв`язку із малозначністю справи, що визначено імперативними приписами цивільного законодавства, про що просив позивач.
Ухвала про відкриття провадження оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень з додатковим відображенням в електронній формі програмними засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, у тому числі з використанням мобільного застосунку Порталу Дія.
Заперечень проти письмового провадження, визначеного ухвалою суду про відкриття провадження, до суду не надходило, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису у такому випадку не здійснюється.
Характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зрештою беруться до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо проведення публічного розгляду справи. 
Саме така правова позиція сформульована Верховним Судом у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 712/1100/20, що у порядку ч.4 ст.263 ЦПК України підлягає урахуванню при застосуванні норм права.
Відповідач через свого представника подав клопотання/заяву про зупинення провадження у справі, а ухвалою суду від 07 жовтня 2025 року відмовлено у зупиненні провадженні. 
Адвокатом від імені та в інтересах відповідача реалізовано право на подання відзиву (надано докази направлення позивачу), де викладено заперечення проти позову з підстав неправомірності нарахування відповідачу як військовослужбовцю процентів та неустойки за кредитним договором, так як він звільнений від їх сплати. Погоджується на суму стягнення, що не перевищує 10 984,06 грн. 
Позивачем подано відповідь на відзив з підтримання позиції, викладеної у позові. 
Надалі позивач, як передбачено ст.49 ЦПК України, скористався правом на зменшення позовних вимог та відповідно до заяви (долучено докази направлення відповідачу) просить стягнути з відповідача 19 984,06 грн – тіло кредиту, отриманого відповідно до умов кредитного договору. 
Представником відповідача в електронному кабінеті отримано заяву про зменшення позовних вимог, заперечень проти такої не надійшло. 
Порядок здійснення цивільного судочинства встановлений ЦПК України, за яким суд розглядає справи у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях (ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України). 
За позицією Верховного Суду у справі № 607/16163/19 (постанова від 27 січня 2021 року) обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Суд, вирішуючи заявлені вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, виходить із положень п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, за яким підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Верховний Суд у постанові від 10 березня 2021 року у справі №199/1917/19 зазначив, що у ст.629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право, обов`язковість договору. Тобто з моменту укладення договору та виникнення зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.
У ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. 
Як регламентовано ст.ст.13, 14 Закону «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). 
Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20. 
У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Судом з`ясовано, що 21 лютого 2025 року між позивачем (кредитодавцем) та відповідачем (позичальником) укладено кредитний договір за № 21.02.2025-100000520 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом підписання електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора – Е592. Договір також підписано кредитодавцем. 
За обумовленими та погодженими на власний розсуд сторонами умовами договору: сума кредиту – 20 000 грн; строк надання кредиту 140 дні з датою повернення (виплати) кредиту – 10 липня 2025 року; реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів – НОМЕР_1 . 
Судом установлено, що позивачем на виконання укладеного договору позивачем 21 лютого 2025 року здійснено переказ через сервіс онлайн платежів iPay.ua (номер трансакції в системі 659661041) у розмірі 20 000 грн кредиту на зазначену у договорі карту відповідача 5358385370013049, що підтверджується відомостями ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ». За договором про надання послуг з переказу коштів № ФК-П-2024/01-2 від 04 січня 2024 року ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» надають позивачу послуги з переказу коштів без відкриття рахунку.
Стороною відповідача визнається як факт підписання кредитного договору, так і отримання кредитних коштів. 
Позивач, покликаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору, долучає довідку-розрахунок заборгованості та після зменшення позовних вимог просить стягнути основний борг – 19 984,06 грн за тілом кредиту.
Як регламентовано ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. 
Дотепер ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено у наступній редакції: військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Долучені стороною відповідача довідки військової частини НОМЕР_2 від 10 вересня 2025 року та 17 вересня 2025 року свідчать, що ОСОБА_1 як старший сержант перебуває на військовій службі за контрактом, систематично, починаючи з 28 червня 2015 року, бере участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах і в період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України. 
Зменшуючи позовні вимоги до тіла кредиту, позивач погоджується, що на позивача поширюються гарантії ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та такий звільнений від сплати процентів за користування кредитом та неустойки через невиконання кредитного договору. 
Сторонами визнано та підтверджується матеріалами справи, що відповідач отримав 20 000 грн кредиту та сплатив позивачу у 2025 році: 06 березня - 4307,97 грн та 22 березня – 4707,97 грн. Оскільки на відповідача не покладено обов`язок сплачувати проценти чи неустойку, у зв`язку із чим такі кошти зараховуються у повернення тіла кредиту. Тому непогашеною залишається сума за тілом кредиту у розмірі 10 984,06 грн. 
З урахуванням взятих на себе відповідачем як позичальником зобов`язань за кредитним договором, який ним не виконувався належним чином, та обов`язковості договору для сторін, презумпції правочину, беручи до уваги відсутність доказів виконання чи відсутність зобов`язання, доводи позивача про стягнення боргу у розмірі 10 984,06 грн з наданням переконливих доказів, є підставними та позов підлягає до частково задоволення. В іншій частині позов відхиляється за безпідставністю, адже доводи позивача зводяться до помилкового бачення обставин справи, і суд погоджується з аргументами сторони відповідача. 
Висновок суду узгоджується з такими засадами цивільного законодавства/судочинства як верховенство права, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України, ст.2 ЦПК України). У матеріалах справи відсутні відомості та докази, які б доводили протилежне та беззастережно спростовували даний висновок суду. У даній справі судом надано відповіді на доречні аргументи сторін, здатні вплинути на вирішення спору (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 910/6322/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2024 року у справі № 990/135/22).
У порядку ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно задоволеним вимогам. Докази наявності у відповідача пільг зі сплати судового збору у матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Задоволити позов частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором № 21.02.2025-100000520 від 21 лютого 2025 року у розмірі 10 984,06 грн.
Відмовити у задоволенні решти позовних вимог. 
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» 1331,35 грн судового збору.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, у такому разі суд підписує рішення без його проголошення.
Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Інформація про учасників справи:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», код ЄДРПОУ 37356833, м.Київ, вул.Саксаганського, 133-А;
відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 16 лютого 2026 року, що є датою його ухвалення за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя          Олена ТІМЧЕНКО