ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" лютого 2026 р. Справа №914/2058/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді Орищин Г.В.,
суддів Галушко Н.А.,
Желіка М.Б.,

розглянув без виклику представників сторін заяву Фізичної особи-підприємця Басараба Михайла Івановича про ухвалення додаткового рішення
за результатами розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства «Укрнафта»
на рішення Господарського суду Львівської області від 10.11.2025 (суддя Коссак С.М.)
та на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 24.11.2025 (суддя Коссак С.М.)
у справі № 914/2058/25
за позовом Акціонерного товариства «Укрнафта», м. Київ
до відповідача Фізичної особи-підприємця Басараба Михайла Івановича, м. Дрогобич, Львівська обл.
про зобовязання виконати умови договору та стягнення штрафу
за зустрічною позовною заявою Фізичної особи-підприємця Басараба Михайла Івановича, м. Дрогобич, Львівська обл.
до Акціонерного товариства «Укрнафта», м. Київ
про стягнення грошових коштів

Господарський суд Львівської області в рішенні від 10.11.2025 у справі № 914/2058/25 ухвалив: - відмовити у задоволені первісного позову; - зустрічний позов задоволити частково; - стягнути з АТ «Укранафта» на користь Фізичної особи-підприємця Басараба Михайла Івановича 845 743,16 грн та 12 686,15 грн судового збору; - відмовити в задоволені решти вимог.
Господарський суд Львівської області в додатковому рішенні від 24.11.2025 у справі № 914/2058/25 ухвалив: - задоволити частково заяву позивача за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Басараба Михайла Івановича про ухвалення додаткового рішення; - стягнути з АТ «Укранафта» на користь Фізичної особи-підприємця Басараба Михайла Івановича 29 108,60 грн витрат на професійну правничу допомогу; - відмовити в задоволенні решти вимог.
29.01.2026 Західний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою в задоволенні вимог апеляційної скарги Акціонерного товариства «Укрнафта» відмовив; рішення Господарського суду Львівської області від 10.11.2025 та додаткове рішення від 24.11.2025 у справі № 914/2058/25 залишив без змін.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем за первісним позовом вказано про те, що Фізична особа-підприємець Басараб Михайло Іванович очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 20 000,00 грн, а також зазначено, що докази на підтвердження розміру понесених витрат будуть надані після ухвалення рішення у справі. 
03.02.2026 до Західного апеляційного господарського суду від Фізичної особи-підприємця Басараба Михайла Івановича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 914/2058/25, до якої долучено докази на підтвердження розміру понесених витрат на суму 26 000,00 грн.
Західний апеляційний господарський суд в ухвалі від 04.02.2026 постановив здійснити розгляд заяви Фізичної особи-підприємця Басараба Михайла Івановича про розподіл судових витрат без виклику представників сторін; позивачу (за первісним позовом) запропоновано подати суду пояснення (заперечення) на заяву позивача. 
04.02.2026 Акціонерним товариством «Укрнафта» через систему «Електронний суд» подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. 
Згідно з ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За змістом ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Як було вказано вище, ФОП Басараб Михайло Іванович в тексті відзиву на апеляційну скаргу зазначив, що докази на підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу будуть подані після ухвалення рішення суду.
Верховний Суд у постанові від 20.01.2025 у справі № 907/16/23 дійшов висновку, що оскільки Господарський процесуальний кодекс України не встановлює конкретних вимог щодо змісту та форми заяви про намір подати докази понесення судових витрат, то зазначення позивачем у відзиві на апеляційну скаргу про те, що відповідні докази будуть надані додатково, є правомірною заявою про надання доказів.
Отже, з врахуванням зазначеної правової позиції Верховного Суду, судова колегія вважає, що зазначення ФОП Басарабом Михайлом Івановичем у відзиві на апеляційну скаргу про намір надати докази понесення судових витрат після ухвалення рішення у цій справі слід розглядати як відповідну заяву сторони про подання доказів.
До заяви про прийняття додаткової постанови щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу відповідачем за первісним позовом долучено такі докази: акт № 31/03/25-2А приймання-передачі результатів наданої професійної правничої допомоги від 02.02.2025, договір № 31/03/25 про надання правничої допомоги від 31.03.2025. 
Згідно з ч.5 ст.129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.126 ГПК України).
Верховний Суд, застосовуючи ч.6 ст.126 ГПК України, зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Подане АТ «Укрнафта» клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги обґрунтовано тим, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 26 000,00 грн завищені та не відповідають фактично понесеним витратам і розумній необхідності для розгляду справи. Витрати включають формальні та повторні роботи, зокрема транспортні години та участь у судових засіданнях, які не потребували значного часу та не передбачені договором; погодинна ставка перевищує середній ринковий рівень, а обсяг часу на підготовку процесуальних документів необґрунтований. Враховуючи наведене, позивач за первісним позовом просить суд зменшити витрати на оплату правничої допомоги відповідача за первісним позовом до 00,00 грн.
Положеннями ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 вказаного вище Закону).
У постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд вказав про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч.4 ст.126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст.43 Конституції України.
Верховний Суд неодноразово вказував, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).
Верховний Суд неодноразово також вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях у справах "Двойних проти України", "Баришевський проти України" зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
Колегія суддів враховує, що правова позиція ФОП Басараба Михайла Івановича з моменту подачі позову до суду стала і не зазнавала змін протягом розгляду спору у судах першої та апеляційної інстанцій, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, адвокат Юзьків В.М. надавав правову допомогу ФОП Басарабу Михайлу Івановичу у суді першої інстанції а тому, відповідно, детально обізнаний у справі.
Верховний Суд у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказав, що положеннями п.2 ч.2 ст.126 ГПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Якщо на підтвердження здійснених стороною витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, подано документи щодо проїзду транспортом загального користування, то такі витрати повинні бути відшкодовані у розмірі вартості квитка, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством. Такі витрати також можуть бути відшкодовані у розмірі витрат на пально-мастильні матеріали, з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу, якщо вони підтверджені документально (правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2023 у справі № 910/21424/21, від 01.08.2024 у справі № 904/2768/23).
Суд апеляційної інстанції відхиляє заперечення позивача за первісним позовом щодо завищеності витрат на правничу допомогу, зважаючи на те, що професійна правнича допомога включає комплекс дій адвоката - підготовку відзивів, аналіз документів, участь у судових засіданнях та супутні процесуальні дії, які є необхідними для належного представництва інтересів сторони, а включення витрат на транспорт і переміщення адвоката до суду та очікування засідань відповідає судовій практиці та є невід`ємною складовою правничої допомоги. Акт виконаних робіт від 02.02.2025, наданий відповідачем, є належним доказом фактично наданих послуг, незважаючи на зазначену дату, оскільки в самому акті вказано виконання частини робіт у 2026 році, можна дійти висновку, що дата є механічною опискою і не впливає на обґрунтованість витрат. 
Разом з тим, враховуючи положення ст. ст. 86, 123, 126 та 129 ГПК України, надавши оцінку доказам та доводам сторін щодо витрат на професійну правничу допомогу, а також беручи до уваги принципи диспозитивності та змагальності господарського судочинства та критерії реальності, співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за доцільне зменшити заявлену суму витрат на правничу допомогу на 50%, що становить 13 000,00 грн та відповідає фактичній необхідності та принципу розумності судових витрат. Вказану суму витрат належить стягнути з АТ «Укрнафта».
При цьому, суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі (позивача за первісним позовом).
В задоволенні решти вимог заяви ФОП Басараба Михайла Івановича про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.
Керуючись ст. 126, 129, 244 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд 

У ХВ А Л И В:

Заяву Фізичної особи-підприємця Басараба Михайла Івановича про ухвалення додаткового рішення задоволити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства «Укранафта» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, будинок 3-5, ідентифікаційний код 00135390) на користь Фізичної особи-підприємця Басараба Михайла Івановича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 13 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В задоволенні решти вимог заяви Фізичної особи-підприємця Басараба Михайла Івановича відмовити. 
Господарському суду Львівської області видати наказ.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.
Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік