Справа № 420/41841/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кузьменко Н.А., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Приватного підприємства “АЛЬФА ЛЮКС” (вул. Французький бульвар, буд. 22, корпус 2, приміщ 3, м. Одеса, 65058, код ЄДРПОУ 37351098) до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул. Івана та Юрія Лип, 21-А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ 44005631) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства “АЛЬФА ЛЮКС” до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати Рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA500000/2025/000014/1 від 02.12.2025 року та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500130/2025/000189 від 02.12.2025 року.
Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду мотивуючи тим, що у відповідача були всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за ціною договору, вимагання відповідачем додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару, які не передбачені МК України суперечить ч.5 ст.53 МК України, більшість документів, які було запропоновано надати позивачу митному органу були подані разом з митною декларацією, що свідчить про формальний підхід відповідача. Також відповідачем не зазначено які саме виявлені розбіжності призвели до неможливості перевірити правильність визначення митної вартості товарів.
Ухвалою суду від 23 грудня 2025 відкрито провадження по справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
07.01.2025 до суду від представника Одеської митниці надійшов відзив на позов у якому позовні вимоги не визнає, з підстав того, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) № 25UA500130018271U6 від 24.11.2025 містились розбіжності та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
16.01.2026 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник просить суд задовольнити позов у повному обсязі, з підстав, що вказані у позовній заяві.
19.01.2026 до суду від Одеської митниці надійшли заперечення, згідно яких, представник відповідача, посилаючись на обґрунтування, викладенні у відзиві на позовну заяву, просить суд відмовити у задоволенні позову.
Ухвалою суду від 08.01.2026 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача від 07.01.2026 року розглядати справу у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. 
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.
Судом встановлено, що Приватне підприємство “АЛЬФА ЛЮКС” зареєстроване як юридична особа 14.10.2010, основним видом діяльності є оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.
Між ПП “АЛЬФА ЛЮКС” (Покупець) та ENERGY EG СО (Продавець) укладено Контракт № 31/1 від 31.01.2024 року, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується передати, а Покупець прийняти та оплатити сіль згідно рахунків.
Відповідно до умов Контракту, ціна товару визначається в попередньому рахунку (п. 3.1.). Остаточна вартість партії поставленого товару визначається в комерційному рахунку та може відрізнятися від попереднього рахунку (п.3.2.). У вартість товару входить вартість повної упаковки та маркування: слінг-пакети, крафт-пакети, позначки на пакетах (п.3.3.). Валютою Контракту є долар США (п.3.4.). Вартість упаковки, маркування та робіт, пов`язаних із пакуванням включена у вартість товару (п.5.4.).
Згідно п.4.1. Контракту товари поставляються окремими партіями згідно інвойсів. Умови поставки CIF або FOB згідно Інкотермс-2010 (конкретні умови поставки вказуються в інвойсі та/або в інших товаросупровідних документах). Транспортні витрати покладаються на Покупця (п.6.1.). Всі податки та мита на відправку товару в країні походження сплачуються продавцем (п.7.1.).
На виконання вищевказаного Контракту позивач придбав у продавця товар вартістю 41250,00 доларів США.
24.11.2025 року позивачем подано митну декларацію № 25UA500130018271U6 з метою митного оформлення імпортованого товару за Контрактом. 
У графі 31 Митної декларації вказано опис товару: 
1. Сіль для посипання доріг, протиожеледна (проти обмерзання доріг взимку) насипом: - White Salt (0-6) with anticaking 70mg/kg(сіль промислова ENERGY EG, НАВ, протиожеледна) - 1500,00тонн. Виробник: ENERGY EG.CO Торговельна марка немає даних. Країна виробництва Єгипет. Див. "електронний інвойс" 
2. Частина місця NE навалом». 
Митна вартість товару визначена за основним методом у розмірі 41250,00. доларів США (графа 42 митної декларації).
Для підтвердження обгрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу разом з декларацією наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) № 31/1 від 31.01.2024; рахунок (Сommercial Invoice) № 196 від 09.11.2025; платіжну інструкцію про оплату товару № 523 від 20.11.2025; та інші документи, що зазначені митним органом деклараціях, спірному рішенні та картці відмови.
02.12.2025 року Одеською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500000/2025/000014/1, яким митну вартість товару було визначено за резервним методом в розмірі 181200,00 доларів США. 
В обґрунтування прийнятого рішення відповідач зазначив наступне: 
За результатами контролю правильності визначення митної вартості оцінюваної партії товарів встановлено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та невідповідності заявленим відомостям:
відповідно до зовнішньоекономічному договору (контракту) предметом договору є сіль харчова, а згідно наданого до митного оформлення рахунку-фактури сіль промислова; 
відповідно до зовнішньоекономічному договору у розділі 6.3 пункті 6.3.6 зазначено, що Продавець передає Покупцеві з вантажем експортну митну декларацію країни відправлення даний документ до митного оформлення не надавався; 
відповідно до умови CIF (Інкотермс - 2010) передбачають страхування ватажу продавцем. Відповідно до пункту восьмого частини другої статті 53 МКУ документами, що підтверджують митну вартість товару, є страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, якщо таке страхування здійснювалось. Слід зазначити, що страхові документи подаються незалежно від того, ким саме здійснювалось страхування, даний документ до митного оформлення не надавався; 
банківський платіжний документ від 20.11.2025 № б/н не містять підпису співробітника банку та інформації щодо електронного цифрового підпису, визначеним Положенням № 216 затвердженою постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 (підпису співробітника банку та інформації щодо електронного цифрового підпису); 
y B/L від 09.11.2025 № 1 у якості умов оплати фрахту зазначено: «фрахт сплачується згідно чартеру» даний документ до митного оформлення не надавався. 
Також у коносаменті зазначено «Clean on board» даний запис не відповідає даним які зазначені у комерційних умовах поставки вантажу, що унеможливлює здійснення перевірки оплати витрат на транспортування оцінюваних товарів до порту ввезення на митну територію України та відповідно перевірки правильності виконання та додержання умов поставки. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура; 
банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортноекспедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; 
у зовнішньоекономічному договорі зазначені банківські реквізити продавця в ARAB INVESTMENT BANK, в той час, як в рахунку фактурі зазначено NXT Bank. При цьому реквізити SWIFT Code ma IBAN збігаються, банківські платіжні документи надані до митного оформлення вказують про оплату на реквізити NXT BANK, що суперечить контракту. 3 огляду на вищевикладені розбіжності, відсутність всіх відомостей, які підтверджують складові митної вартості товарів, відповідно до частини третьої статті 53 МКУ пропонуємо надати (за наявності) протягом 10 календарних днів такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайслисти) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. У відповідності до частини шостої статті 53 МКУ декларанту або уповноваженій ним особі було запропоновано за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. 
Згідно пункту шостого статті 53 МКУ, декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару. Строк подання документів 10 днів. Про відмову від подання додаткових документів або про бажання надати додаткові наявні у Вас документи, прошу повідомити шляхом надіслання електронного повідомлення. Консультація проведена, 02.12.2025 декларантом надіслано лист № 4/02-12, що запитувані Одеською митницею документи надаватися не будуть. В рамках проведення консультації з декларантом шляхом обміну електронними повідомленнями відповідно до частини п`ятої статті 55 МКУ, враховуючи інформацію викладену у листі декларанта до ЕМД від 24.11.2025 25 UA50013001827106, повідомляємо, що митну вартість товарів, заявлену до митного оформлення буде скориговано, оскільки декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, Відповідно до частини першої статті 55 МКУ рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 МКУ, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Згідно частини шостої статті 54 МКУ митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обгрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема, у разі: 1)неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ. 
Згідно статті 57 МКУ кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм МКУ. Згідно частини другої статті 58 МКУ метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при обчисленні. Відповідно до частини третьої статті 58 МКУу разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ. В митному органі відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до статей 59, 60 МКУ неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до статей 62, 63 МКУ методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митному органі відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Відповідно до частини першої статті 64 МКУ у разі, якщо митну вартість товарів не можна визначити шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів буде визначена, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) - за резервним методом. 
02.12.2025 року Одеською митницею оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500130/2025/000189, в якій зазначено про прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Згідно статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до положень статті 318 МК України, митний контроль передбачає виконання органами доходів та зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - ГААТ).
Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Частинами 4, 5 ст. 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати з органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 2 статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
З аналізу частин 1, 2 ст.53 МК України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів та зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. 
Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011р. № 3018-VI “Про внесення змін до Закону України “Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур”, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Частиною 4 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Частиною п`ятою статті 53 МК України чітко та імперативно визначено, що митним органом забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Враховуючи вищевикладене, аналіз положень ч.3 ст.53, ч. 1, 2 та 5 ст.54, ст.58 МК України дає підстави для висновку про те, що орган доходів та зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України, адже такі вади не дозволяють органу доходів та зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом.
Відповідно до ч. 3, 4 ст.53 МК України право митного органу на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно частини другої статті 53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
Так, процедура витребування органом доходів та зборів додаткових документів з урахуванням вимог чинного законодавства має визначені умови та послідовність - витребування додаткових документів має місце виключно з підстав існування у контролюючого органу обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. У свою чергу, митниця має вказати, які саме відомості у поданих документах викликають сумнів. Витребування додаткових документів за переліком ч. 3 ст. 53 МК України можливе за умови зазначення митницею того, який саме документ є необхідним та які конкретно відомості такий документ має підтвердити. Тобто витребування всіх документів, передбачених частиною 3 статті 53 МК України, можливе за умови надання митницею пояснень щодо кожного з документів. 
Митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Тобто, наведені приписи зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
У свою чергу, не наведення відповідачем в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України, зокрема, у постановах від 31.03.2015 року у справі № 21-127а15, від 30.06.2015 року у справі № 21 -591 аі5 (814/283/14), Верховним Судом, зокрема, постановах від 20.02.2018 року № 826/997/16, від 20.02.2015 року № 826/8799/16, від 17.04.2018 року № 815/329/17, від 14.09.2018 року № 821/1617/17.
Щодо зауважень митниці про те, що предметом договору є сіль харчова, а згідно наданого до митного оформлення рахунку-фактури сіль промислова.
Відповідно до зовнішньоекономічному договору (контракту) предметом договору є сіль харчова, а згідно наданого до митного оформлення рахунку-фактури сіль промислова. В п. 1.1. договору предметом визначено харчову сіль, сторони у процесі виконання договору узгодили поставку солі для посипання доріг, протиожиледної, що підтверджується рахунком (Commercial Invoice) № 196 від 09.11.2025 та платіжною інструкцією № 523 від 20.11.2025.
Зазначення у рахунку формулювання «БІЛА СІЛЬ (0-6) З АНТИЗБИВАННЯМ 70 МГ/КГ; УПАКОВКА: НАВАЛОМ» має виключнг технічний характе та використовуються виробником як комерційне позначення товару, що не змінює його цільвого призначення, складу та властивочтей.
Крім того, виробником не було вказано, що ця сіль є промисловою і не свідчить про заміну призначення товару на промислове. 
Відповідно до ч. 2 ст. 74 КАСУ, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Посадовими особами митного органу не було проведено відбір проб для здійснення перевірки задекларованої митної вартості товарів та/або класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД. Класифікація за УКТЗЕД — 2501 охоплює різні види солі: харчову; промислову; іншу; тощо. 
У митній декларації що була подана до митного органу з метою митного оформлення товарів, які ввозились на митну територію України, позивачем в графі 33 «Код товару» зазначений код УКТЗЕД - 25010099 (інша). 
У спірній декларації митним органом було залишено код УКТЗЕД – 25010099 (інша), що підтверджується митною декларацією № 25UA50013001893107 від 04.12.2025. 
Тобто, сам код товару допускає поставку солі без зміни товарної групи. Митна вартість базується на комерційних документах і не залежить від інших відомостей. Надані відповідачу комерційні документи дозволяють провести однозначну ідентифікацію товару і жодних розбіжностей не містить. 
Таким чином, зазначене твердження відповідача не приймається судом до уваги. 
У зовнішньоекономічному договорі у розділі 6.3 пункті 6.3.6 зазначено, що Продавець передає Покупцеві з вантажем експортну митну декларацію країни відправлення даний документ до митного оформлення не надавався.
Дані обставини не відповідають дійсності так, як позивач надав експортну митну декларацію країни відправлення у складі додаткових пояснень до митного органу. Згідно ч. 2 ст. 53 МК України митна декларація країни відправлення не є основним документом, який підтверджує митну вартість товарів, та є додатковим документом, який було подано декларантом за власним бажанням згідно ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України. Таким чином, на момент прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів, у відповідача були усі необхідні документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари відповідно до статей 53, 58 МК України. 3. відповідно до умови CIF (Інкотермс - 2010) передбачають страхування ватажу продавцем. Відповідно до пункту восьмого частини другої статті 53 МКУ документами, що підтверджують митну вартість товару, є страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, якщо таке страхування здійснювалось. Слід зазначити, що страхові документи подаються незалежно від того, ким саме здійснювалось стахування, даний документдо митного оформлення не надавався.
Відповідно до п.4.1 контракту, товари поставляються окремими партіями згідно інвойсів.
Умови поставки CIF або FOB згідно з Інкотермс-2010 (конкретні умови вказуються в інвойсі та/або в інших товаросупровідних документах). 
Згідно Інкотермс-2010, поставка товару на умовах CIF («вартість, страхування, фрахт») покладає на продавця обов`язок оплатити фрахт, необхідний для доставки товару в зазначений порт призначення, та обов`язок за свій рахунок здійснити витрати на страхування товару, тоді як у покупця відсутній обов`язок на укладення договору перевезення та страхування (пункти А.3, Б.3 умов поставки CIF за Інкотермс 2010). 
Отже, поставка товару на умовах СIF передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару (у тому числі перевезення страхування), відтак для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування. 
Відповідно до пункту 6.3. Контракту, передбачено умови передачі товару, а саме: визначено перелік товаросупровідних документів, серед яких: 3 примірники коносаменту, 1 примірник попереднього рахунку, 3 примірники рахунку, 3 примірника пакувального листа, 1 примірник сертифікату походження товару, 1 примірник експортної митної декларації. 
Відтак, умовами Контракту не передбачено передачу покупцю документів про страхування вантажу, оскільки обов`язок укладення договору страхування та покриття відповідних витрат покладається на продавця, а покупець не має обов`язку вимагати чи отримувати такі документи. 
Відповідно до положень статті 53 МК України страхові документи надаються до митного оформлення лише у разі, якщо страхування здійснювалось покупцем. 
Отже, твердження митного органу про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності документів, що містять відомості про вартість вимагаються страхування та в силу перевезення є необґрунтованим, оскільки такі документи у даному випадку не приписів п. 8 ч. 2 ст. 53 МК України. 
Щодо зазначення митниці про те, що банківський платіжний документ від 20.11.2025 № б/н не містять підпису співробітника банку та інформації щодо електронного цифрового підпису, визначеним Положенням № 216 затвердженою постановою Правління Національного банку України від 28:07.2008 (підпису співробітника банку та інформації щодо електронного цифрового підпису).
Вказані аргументи відповідача не відповідають дійсності. 
Позивачем було надано банківську платіжну інструкцію № 523 від 20.11.2025 до митного органу у складі додаткових пояснень щодо виявлених митним органом розбіжностей відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 53, ст. 54 МК України, що суперечить зазначеному відповідачем в спірному рішенні. 
Щодо зазначення, що у В/L від 09.11.2025 № 1 у якості умов оплати фрахту зазначено: «фрахт сплачується згідно чартеру» даний документ до митного оформлення не надавався. 
Сторони погодили умови поставки CIF згідно Інкотермс-2010. Згідно Інкотермс-2010, термін СIF - продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення. 
З урахуванням п. А.4., А.6. умов поставки CIF (Інкотермс 2010) Продавець зобов`язаний здійснити завантаження товару на борт судна в порту відвантаження та нести всі витрати, пов`язані з товаром, до цього моменту.
Отже, включення витрат на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України відповідно до умов поставки CIF не підлягають додатковому відшкодуванню, оскільки вони вже включені в ціну товару за умовами контракту. 
У коносаменті зазначено «Clean on board» даний запис не відповідає даним які зазначені у комерційних умовах поставки вантажу, що унеможливлює здійснення перевірки оплати витрат на транспортування оцінюваних товарів до порту ввезення на митну територію України та відповідно перевірки правильності виконання та додержання умов поставки. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортноекспедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.
Коносамент за своєю суттю є товаророзпорядчим документом (розпискою) перевізника, яка підтверджує, що перевізник отримав вантаж до перевезення. 
Застереження "Clean on board" означає, що товар був завантажений на судно в належному стані, без зовнішніх пошкоджень. Умови постчання CIF означають, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. 
Отже, застереження "Clean on board" на коносаменті жодним чином не суеперчить умовам перевезення. 
Щодо тверджень митниці, що у зовнішньоекономічному договорі зазначені банківські реквізити продавця в ARAB INVESTMENT BANK, в той час, як в рахунку-фактурі зазначено NXT Bank. При цьому реквізити SWIFT Code ma IBAN збігаються, банківські платіжні документи надані до митного оформлення вказують про оплату на реквізити NXT BANK, що суперечить контракту. 
У продавця можуть бути відкриті декілька банківських рахунків у різних банківських установах. Наявність кількох рахунків не суперечить чинному законодавству України так і Арабської Республіки Египет, оскільки компанія має право самостійно визначати банки, в яких відкривати рахунки, та використовувати їх на власний розсуд для отримання платежів. 
Реквізити, зазначені у комерційному рахунку (Commercial Invoice) № 196 від 09.11.2025 та платіжній інструкції № 523 від 20.11.2025 повністю збігаються та не мають розбіжностей. 
Згідно з п. 3.5. контракту, оплата Товару здійснюється в доларах США шляхом переказу на рахунок Продавця.
Контракт не містить обмеження щодо використання лише одного конкретного банківського рахунку та не забороняє Продавцю змінювати або уточнювати реквізити для оплати. 
Щодо вимоги відповідача надати йому додаткові документи, слід зазначити наступе: Відповідно до частини 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 статті 53 МКУ передбачено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. 
Частинами 3 та 4 статті 53 МК України передбачено перелік, додаткових документів, які додаються додатково за вимогою митного органу в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари або митний орган має обгрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.
Отже, Митним кодексом України визначено вичерпний перелік документів, що подається її до визначення. митного органу з метою підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу У відповідача були всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) згідно статей 53, 58 МК України. 
Вимога про надання додаткових документів, перелік яких визначено у частинах третій четвертій статті 53 МК- України та про надання яких вказано у повідомленні декларанту може мати місце лише тоді, коли документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів. 
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
У відповідача були всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) згідно статей 53, 58 МК України. 
Вимагання відповідачем додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості € товару, які не передбачені МК України, суперечить частині 5 статті 53 МК України, відповідно до якої забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих.
Більшість документів, які було запропоновано надати позивачу митним органом, вже були надані разом з поданою митною декларацію, що свідчить про формальний підхід відповідача до виконання митних формальностей, бажання створити штучні перепони позивачу в його законній господарській діяльності. 
Відповідачем не зазначено які саме виявлені розбіжності призвели до неможливості перевірити правильність визначення митної вартості товарів. 
Встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів іншого неможливо встановити дані складові та 'яі документи необхідні для підтвердження того чи показника.
Витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обгрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обгрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 20.02.2018 у справі № 809/1884/16. 
Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 по справі № 1140/3242/18 вказав на те, що наявність обгрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. 
Митний орган вирішив оцінити митну вартість товарів за резервним методом, однак не зазначив якими саме відомостями обґрунтоване таке рішення, чим порушив вимоги митного законодавства. 
Правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу повинні були бути належним чином спростовані відповідачем. 
Верховний Суд у постанові від 05 лютого 2019 року у справі № 816/1199/15 висловив позицію, згідно з якою у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. 
Однак, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару відповідачем не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що є порушенням ч. 2 ст. 55 МК України. Зазначена позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 21.01.2020 року у справі № 813/5405/15. 
При обгрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів митний орган повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів. 
Спрацювання автоматизованої системи управління ризиками (АСУР) та встановлення обов`язкових форм контролю не свідчить про неналежне підтвердження наданими документами митної вартості товару та безумовною підставою для застосування іншого методу визначення вартості товару. 
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС, оскільки порядок формування, ведення, отримання інформації, а також використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також необхідно врахувати, що в ЄAIC відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також Інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 820/17417/14 та від 04.09.2018 у справі № 818/1186/17. З огляду на викладене вважаємо, що відповідачем не наведено достатнього обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом. 
Крім того, Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа затверджено наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 № 631.
Розділ IV Порядку № 631 містить перелік митних формальностей, які виконуються за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку. 
Згідно вказаного розділу, митні формальності згруповано в етапи, згідно черговості виконання: реєстрація митної декларації; перевірка митної декларації; прийняття митної декларації для оформлення або відмова у прийнятті митної декларації для оформлення; оформлення митної декларації; призупинення митного оформлення; передавання митної декларації до спеціалізованого підрозділу; проведення митного, огляду; завершення митних формальностей за митною декларацією. 
Така митна формальність, як перевірка митної декларації, включає в себе перевірку правильності заповнення МД відповідно до вимог, встановлених законодавством, з питань державної митної справи (п. 4.2. розділу IV Порядку № 631). 
За наслідком перевірки митної декларації митний орган приймає рішення про прийняття митної декларації для оформлення або відмова у прийнятті митної декларації для оформлення. В разі прийняття митної декларації для оформлення виконуються наступні митні формальності. 
У всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку (п. 7.1. Порядку № 631).
З наведеного вбачається, що якщо митний орган вважає, що декларантом не заявлено достатньої інформації щодо характеристик товару, необхідної для його ідентифікації та класифікації, то він повинен відмовити в прийнятті митної декларації, для оформлення з оформленням картки відмови за формою, наведеною в Порядку № 631. 
Всупереч наведеному, відповідач карток відмови в прийнятті митних декларацій не склав, проте продовжив митне оформлення, виконуючі наступні митні формальності декларації до спеціалізованого підрозділу; проведення митного огляду тощо). 
Таким чином, дії відповідача свідчать про те, що ним при розгляді поданих до митного оформлення митних декларацій було визнано правильність заповнення МД відповідно до вимог, встановлених законодавством з питань державної митної справи; в тому числі щодо зазначення -в декларації характеристик товару, необхідних для його ідентифікації та класифікації. 
З огляду на вищевикладене суд вважає, що відповідачем не наведено достатнього обгрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.
За викладених вище обставин, суд погоджується з доводами позивача, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. У поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.
За таких обставин, у митного органу були відсутні підстави вимагати у декларанта подання додаткових документів за переліком ч.3 ст.53 МК України.
Отже, митним органом безпідставно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів на підставі спірного рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки надані декларантом документи підтверджували числове значення митної вартості товарів за ціною контракту.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду не спростовують, а тому не беруться судом до уваги.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно прийняв спірне рішення № UA500000/2025/000014/1 від 02.12.2025 року про коригування митної вартості товарів, а також картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № № UA500130/2025/000189 від 02.12.2025 року, тому вони підлягають скасуванню, а позов ПП “АЛЬФА ЛЮКС” - задоволенню.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПП “АЛЬФА ЛЮКС” підлягають повному задоволенню.
Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову у сумі 22864,55 грн. грн, ці витрати суд покладає на відповідача згідно ч.1 ст.139 КАС України.
Тому суд дійшов висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з розглядом справи, у розмірі 22864,55 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд, 
ВИРІШИВ:
Позов Приватного підприємства “АЛЬФА ЛЮКС” (адреса: Французький бульвар, 22, корп. 2, приміщення 3, м. Одеса, 65058, код ЄДРПОУ 37351098) до Одеської митниці (адреса: вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) – задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500000/2025/000014/1 від 02.12.2025 року.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500130/2025/000189 від 02.12.2025 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь Приватного підприємства "АЛЬФА ЛЮКС" судові витрати у розмірі 22864,55 грн. (двадцять дві тисячі вісімсот шістдесят чотири гривні) 55 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.А. Кузьменко