Коростишівський районний суд Житомирської області 

Справа № 935/1795/25
Провадження № 2/935/101/26
РІШЕННЯ
Іменем України
16 лютого 2026 року       м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого – судді Василенка Р.О., із секретарем – Криворучко Я.В., за участю представника позивача – Петренка М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спліт" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» звернулось до суду з цим позовом та просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 30 055,4 грн заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивує тим, що 11.06.2018 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 5/1055435. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, банк надає відповідачу кредит в сумі 34 518,00 гривень строком на 60 місяців - з 11.06.2018 року до 10.06.2023 року (включно). Відповідач сплачує платежі для погашення заборгованості за договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту, як день повернення кредиту. Відповідно до підпунктів 1.3-1.3.1 пункту 1.4. розділ 1 Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку: процентну винагороду щомісячно, в розмірі 11.00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2.30% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.3.1 Договору. Банк відкрив позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості №29094000480459 в Банку. 29.08.2023 між ТОВ «Глобал Спліт» та АТ «Креді Агріколь Банк» було укладено договір відступлення права вимоги № 4-2023, за яким позивач отримав права вимоги до відповідача за кредитним договором від 11.06.2018 року № 5/1055435. 15.09.2023 року до ОСОБА_1 АТ «Креді Агріколь Банк» було направлено повідомлення про те, що відбулось відступлення прав вимоги за договором № 5/1055435 від 11.06.2018р. до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», яке в свою чергу стало Новим кредитором та має право вимагати від ОСОБА_1 погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору № 5/1055435. Відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконує. В зв`язку невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 09.07.2025 року у відповідача утворилась загальна сума заборгованості за договором № 5/1055435 від 11.06.2018 року в розмірі 30 055,4 грн, яка складається з: 11284, 18 грн - простроченої заборгованості за основним боргом; 2099,11 грн - прострочених заборгованість за відсотками ; 16672,11 грн - прострочених заборгованість комісії.
Представник позивача Петренко М.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, зазначив, що відповідач після кредитного договору вносив кредитні кошти на рахунки, тому вказані кошти зараховані відповідно до умов кредитного договору.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що не визнає позовні вимоги повністю, оскільки вимоги про стягнення заборгованості за комісією та повного розрахунку за зобов`язаннями за кредитним договором є необгрунтованими. Вказана сума комісії є незаконною у зв`язку з нікчемністю умови договору, якою нарахування цієї комісії передбачене, тому грошові кошти отримані банком та в силу нікчемності вимоги про сплату комісії повинен бути зараховані в рахунок погашення основної заборговності по кредиту. Також, зазначає, що відсотки нараховані поза строком кредитного договору станом на 15.09.2023 ,тоді як за уомвами договору термін дії кредиту становить до 10 червня 2023 року. Просить справу розглядати без участі відповідача, а в задоволенні позовних вимог відмовити. 
Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріли справи, дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 11.06.2018 року між АТ «Креді Агреколь Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 5/1055435.
За п.1.1 договору, банк надає позичальнику кредит в сумі 34 518,00 грн строком на 60 місяців з 11.06.2018 року до 10.06.2023 року включно. Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів за кредитом (Додаток № 1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), як День повернення кредиту. 
Відповідно до п. 1.2 договору кредит надається Позичальнику на споживчі потреби шляхом перерахування кредитних коштів на рахунок Позичальника. Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку процентну винагороду (надалі проценти), щомісячно в розмірі 11.00 відсотків річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором. Комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (надалі комісія), щомісячно в розмірі 2,30 відсотків від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 Договору. Позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків Графіку платежів за кредитом, щомісяця, в день повернення кредиту на Рахунок погашення заборгованості.
До Кредитного договору додано: Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т. ч. Графік платежів за кредитом, ануїтет) (Додаток № 1); Паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит); Додаток № 1 до Паспорта споживчого кредиту; заяву-анкету № 0102222-11062018-001 від 11.06.2018 року на отримання готівкового кредиту «Свобода».
Як вбачається з виписки АТ «Креді Агріколь Банк» по кредиту № 5/1055435 від 11.06.2018 року, станом на 09.07.2025 року, загальна сума заборгованості складає 34 518 грн. 
Право вимоги за вищезазначеним правочином відступлено Первісним кредитором (позичальником) на користь позивача, згідно із договором про відступлення права вимоги № 4-2023 від 29.08.2023 року 
Як вбачається з повідомлення від 29.08.2023 року АТ «Креді Агріколь Банк» уклав з ТОВ «Глобал Спліт» договір про відступлення права вимоги № 4-2023. За умовами якого АТ «Креді Агріколь Банк» зобов`язався відступити на користь ТОВ «Глобал Спліт» права вимоги до боржників за кредитними договорами, а ТОВ «Глобал Спліт» зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти за плату на умовах, визначених цим договором.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному абокількох документах(утому числіелектронних),у листах,телеграмах,якими обмінялисясторони. Правочин вважаєтьсятаким,що вчиненийу письмовійформі,якщо волясторін вираженаза допомогоютелетайпного,електронного абоіншого технічногозасобу зв`язку.Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1046, ч.1 ст.1049 ЦК України за договором позики однасторона (позикодавець) передає увласність другій стороні (позичальникові) грошові коштиабо інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або такуж кількість речей тогож роду та такоїж якості. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмовавід зобов`язанняабо одностороннязміна йогоумов недопускається,якщо іншене встановленодоговором абозаконом.
Згідно з нормами статтей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи на підставі поданих доказів, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, свідчать про те, що відповідач не виконав в повному обсязі передбачених кредитними договорами обов`язків по поверненню одержаних в якості кредиту грошових коштів та сплати процентів за користування кредитом, що у свою чергу відповідно до закону та умов договорів порушило права нового кредитора, яким є АТ «Глобал Спліт».
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19).
Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справув межах заявлених вимог, суд дійшо ввисновку про стягнення з відповідача накористь АТ «Глобал Спліт» заборгованості за кредитним договором № /1055435 від 11.06.2018 в сумі 13 383 грн, яка складається з: - простроченої заборгованості за основним боргом 11 284, 18 грн; прострочених заборгованість за відсотками - 2099,11 грн, оскільки заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Глобал Спліт» заборгованості за комісією в загальному розмірі 16 672,11 грн., оскільки така вимога не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та досліджених доказах по справі.
Стягнення із відповідача комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а саме за дії, які банк здійснює на власну користь (електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо), або за дії, які позичальник здійснює на користь банку, чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин, протирічить ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Зазначене узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 по справі № 363/1834/17 та не суперечить постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 по справі № 496/3134/19, на яку посилаються сторони. Зокрема, у справі № 496/3134/19 суд касаційної інстанції констатував, що «умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (п. 31.33).
Верховним Судом в Постанові від 07 червня 2023 року у справі № 686/14530/15 (провадження № 61-13299св22) зроблений висновок, що оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником.
Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по простроченій комісії в розмірі 16672,11 грн необхідно відмовити з наведених підстав.
Суд звертає увагу на те, що сума сплаченої комісії в розмірі 16 672,11 грн суд не може зарахувати на сплату тіла кредиту та відсотків, оскільки за вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення» роз`яснено, що вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
У свою чергу ОСОБА_1 позовних вимог про зарахування сплаченої комісії на погашення заборгованості по тілу кредиту та відсотків у даній справі не заявляв, відтак суд позбавлений можливості вирішити питання про зарахування сплаченої комісії на погашення заборгованості по тілу кредиту та відсоткам.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1078,66 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 2-5, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 273, 280-282, 352, 354ЦПК України суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково. 
Стягнути із ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ТОВ «Глобал Спліт», ЄДРПОУ 41904846, заборгованість за кредитним договором 5/1055435 від 11.06.2018 року в сумі 13 383 (тринадцять тисяч триста вісімдесят три) грн 29 коп та судовий збір у розмірі 1078 (одна тисяча сімдесят вісім) грн 66 коп.
В частині стягнення простроченої заборгованості за комісією - відмовити. 
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Спліт", ЄДРПОУ 41904846, юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 5-Б, оф. 5.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 
Повний текст судового рішення складено 26.02.2026 

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО