Справа №712/11965/25
Провадження № 2/712/500/26
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2026 року Соснівський районний суд міста Черкаси у складі : 
головуючого судді Токової С. Є.
при секретарі Білик О.Ю. 
з участю представника позивача Молчанович Н.О.
відповідача ОСОБА_1 
представника відповідача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом виконавчого комітету Черкаської міської ради як органу опіки та піклування м. Черкаси в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів , -
В С Т А Н О В И В:
Позивач Орган опіки та піклування міста Черкаси в інтересах малолітнього ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його утримання, на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду та до повноліття дитини. 
В обґрунтування позовних вимог зазначають, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_3 . Батько дитини вважається безвісти зниклим з весни 2024 року. 
У травні 2025 року до адміністрації Черкаської ЗОШ I-III ступенів № 2 звернулася гр. ОСОБА_5 із вимогою про тимчасове влаштування її онука ОСОБА_3 до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЧОР, оскільки мати дитини вживає алкогольними напоями, а сама вона за станом здоров`я не може доглядати за хлопчиком. Того ж дня, працівники шкоди відвідали адресу проживання дитини, однак у зв`язку з перебуванням матері в алкогольному сп`янінні, поспілкуватись з нею не вдалось.
За інформацією Черкаського міського центру соціальних служб від 04.06.2025 випадок в родині малолітнього ОСОБА_3 класифіковано як складний, основними чинниками складних життєвих обставин є алкогольна залежність матері, низький батьківський потенціал, які негативно впливають на стан задоволення потреб дитини.
11.06.2025 малолітній поставлений на облік в Службі як такий, що перебуває в складних життєвих обставинах, а саме проживає в родині, де мати ухиляється від виконання батьківських обов?язків.
У червні 2025 року на засіданні Міждисциплінарної команди було встановлено, що мати не працює, продовжує зловживати алкогольними напоями, стипендію, яку отримує від держави на дитину в розмірі 30 000 грн, використовує на задоволення власних потреб. Громадянка ОСОБА_6 відвідує малолітнього в комунальному закладі, але оскільки планує найближчим часом поїхати на лікування до м. Вінниця, забрати сина додому найближчим часом не може.
31.07.2025 під час проведення рейду була відвідана адреса проживання родини ОСОБА_7 . На момент відвідування гр. ОСОБА_1 перебувала в стані алкогольного спянінння, на питання відповідати не могла, поводилася неадекватно та повідомила, що лікуватися не планує. Станом на 05.08.2025 мати до Служби із заявами щодо повернення сина не зверталася.
06.08.2025 на засіданні Комсіії мати категорично заперечувала факт вживання нею алкогольних напоїв та повідомила про небажання влаштовуватись на роботу та про наміри забрати сина додому.
Враховуючи, що громадянка ОСОБА_1 не змінила своє відношення до дитини, протягом тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, чим позбавила сина права на належне батьківське виховання та утримання, позбавлення її батьківських прав повністю відповідає інтересам малолітнього ОСОБА_3 .
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Справу призначено до підготовчого засідання.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 листопада 2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов в повному обсязі. Додатково пояснила, що мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, продовжує вживати алкогольні напої, не займається вихованням дитини та повністю діє всупереч її інтересам.
Представник відповідач адвокат Бодашко О.О. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що мати дитини бажає займатися вихованням дитини та має намір повернути дитину у свою сім"ю.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечувала. Пояснила суду, що наразі працює, в квартирі, яку орендувала не проживає, оскільки не здійснила оплату за неї в розмірі 700 грн., та повернулась жити до матері. На запитання суду щодо створення належних умов для проживання дитини повідомила, що син буде проживати разом з нею та бабусею. 
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 12 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу, виданого 19.08.2023 ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_7 .
Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , батько дитини ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За інформацією Черкаського міського центру соціальних служб від 04.06.2025 випадок в родині малолітнього ОСОБА_3 класифіковано як складний, основними чинниками складних життєвих обставин є алкогольна залежність матері, низький батьківський потенціал, які негативно впливають на стан задоволення потреб дитини.
11.06.2025 малолітній поставлений на облік в Службі як такий, що перебуває в складних життєвих обставинах, а саме проживає в родині, де мати ухиляється від виконання батьківських обов?язків.
У червні 2025 року на засіданні Міждисциплінарної команди було встановлено, що мати не працює, продовжує зловживати алкогольними напоями, стипендію, яку отримує від держави на дитину в розмірі 30 000 грн, використовує на задоволення власних потреб. Громадянка ОСОБА_6 відвідує малолітнього в комунальному закладі, але оскільки планує найближчим часом поїхати на лікування до м. Вінниця, забрати сина додому найближчим часом не може. 
Станом на 05.08.2025 мати до Служби із заявами щодо повернення сина не зверталася.
06.08.2025 на засіданні Комсіії мати категорично заперечувала факт вживання нею алкогольних напоїв та повідомила про небажання влаштовуватись на роботу та про наміри забрати сина додому.
22 серпня 2025 року з урахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Черкаської міської ради від 06.08.2025 № 13/29, органом опіки та піклування м. Черкаси складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянку ОСОБА_1 щодо малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У частинах п`ятій, шостій статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Відповідно до Висновку органу опіки та піклування м. Черкаси ОСОБА_1 ухиляється від виконання покладених на неї обовязків по вихованню, утриманню та лікуванню сина, що виражається в її бездіяльності та свідомому нехтуванні батьківськими обовязками, чим позбавила дитину права на належне батьківське вихровання та утримання
Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини (далі Європейська конвенція) гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.
Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8 Європейської конвенції, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є легітимними згідно з пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей (пункт 83 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини»).
При цьому, право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Європейської конвенції (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України»).
Так, в даній конкретній ситуації позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Європейської конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.
Можливість такого втручання передбачена національним законом. Зокрема, відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України (далі СК) батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Виходячи з конкретних обставин справи, втручання у право відповідача здійснюється з метою захисту прав і свобод малолітньої дитини, що підпадає під виняток, передбачений пунктом 2 статті 8 Європейської конвенції і підтверджує наявність вимоги щодо «законної мети» такого втручання.
Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших незалежних від неї причин.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).
Згідно ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
У спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про застосування крайнього заходу впливу на батьків - позбавлення батьківських прав - слід вирішувати без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо.
Посилання матері на нібито наявність у неї бажання спілкуватися з дитиною, на думку суду є виключно формальними, надуманими та спрямованими на уникнення передбаченої законом відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. 
Так, за час перебування справи в суді, відповідач повідомляла, що працевлаштувалась проте, жодних належних доказів працевлаштування, суду не надала.
Долучені до справи представником відповідача адвокатом Бодашко О.О. фотокартки орендованої квартири, як на підтвердження створення належних умов для проживання дитини, суд оцінює критично, оскільки вони не містять будь-якої інформації на спростування доказів органу опіки та піклування щодо ухилення матері від виконання своїх батьківських обов"язків, зокрема щодо неналежних умовах проживання дитини. Більше того, як встановлено в судовому засіданні така оренада мала тимчасовий характер , оскільки відповідач не здійснила оплату та договір оренди був розірваний. 
На даний час, відповідач не створила жодних умов для можливості як навчання неповнолітнього сина, який потребує інклюзивного навчання, так і звичайних нормальних умов проживання дитини. 
Судом вживались заходи щодо надання відповідачу часу для можливості створити належні умови проживання дитини, виходячи із її матеріального стану, а саме отримання допомоги від держави у зв"язку із тим, що батько дитини отримав статус зниклого безвісті, а потім - загинув. Жодних доказів про придбання меблів, проведення ремонту квартири, в яку має повернутись неповнолітній ОСОБА_3 суду не надано.
Натомість, як пояснила в судовому засіданні представник позивача при відвідуванні квартири, де проживав малолітній ОСОБА_3 , встановлено, що у дитини відсутнє навіть окреме спальне місце, бабуся дитини ( мати відповідачки) перенесла хворобу ніг та погано пересувається, потребує сторонньої допомоги. В той же час, ОСОБА_1 проводить час зі своїми знайомими та продовжує зловживати алкогольними напоями, витрачаючи допомогу від держави на власні потреби. 
Вказане дає підстави суду зробити висновок про небажання відповідача змінити свою поведінку. 
Крім того, в судовому засіданні, відповідач, явка якої була визнана судом обов"язковою, не змогла пояснити про захоплення дитини, його навички та вміння, її роль у сприянні розвитку таких здібностей. Пояснила, що син грає у футбол, та їздив на змагання. В якій секції чи гуртку він займається не знає, хто організовував та забезпечував можливість сина брати участь у змаганнях не змогла пояснити.
Таким чином, судом встановлено, що фактично мати тривалий час повністю самоусунулася від виконання покладених на неї обов`язків по вихованню та утриманню дитини, що виражається в її бездіяльності та свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов`язками, чим позбавила дитину права на належне батьківське виховання та утримання, не дбає про його фізичний та духовний розвиток, свідомо поклавши виконання цих обов`язків на державу, в повній мірі не цікавиться його життям та здоров`ям. Вихованням дитини тривалий перод займалась бабуся, яка з часом захворіла та не змогла в подальшому це робити. 
Також судом встановлено, що відповідач зловживає алкогольними напоями, що негативно впливає на її поведінку, спосіб життя та здатність належним чином виконувати батьківські обов`язки, створює ризики для фізичного та психологічного благополуччя дитини та свідчить про відсутність у неї належних умов і наміру для виховання дитини.
Жодних реальних дій, спрямованих на зміну способу життя, подолання алкогольної залежності, а також на відновлення або підтримання відносин з дитиною, відповідач не вчиняє. Так, окрім долученого до матеріалів справи договору оренди квартири за адресою: АДРЕСА_1 та фотокарток на неї, Відповідачем по суті не доведено фактичного її проживання певний період часу за указаною адресою, а отже і зміну умов її проживання.
Таким чином, твердження матері про бажання спілкуватися з дитиною не відповідають дійсності, є голослівними та повністю спростовуються її фактичною поведінкою, яка має ознаки свідомого, тривалого та винного ухилення від виконання батьківських обов`язків, а тому суд вважає, що позов в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 підлягає до задоволення за встановлених обставин, виходячи з найкращих інтересів дитини, оскільки таким інтересам відповідає його зростання у стабільному та безпечному середовищі.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів в розмірі частини всіх видів її заробітку( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Так, відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З огляду на зазначене, так як відповідач ухиляється від утримання дитини, суд вважає за необхідне стягнути з неї аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України починаючи з 03 вересня 2025 року та до повноліття дитини. 
Крім того, оскільки при подачі позову Орган опіки та піклування м. Черкаси були звільнені від оплати судового збору, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 3028 грн.
Одночасно, суд вважає за необхідне роз"яснити ОСОБА_1 вимоги ст. 169 СК України відповідно до якої у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, вона вправі звернутись до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 81, 141, 263-266 ЦПК України, ст. ст. 150, 155, 164, 165, 166, 181-182 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Органу опіки та піклування м. Черкаси в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_3 батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження місто Черкаси, РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь малолітнього ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , на його утримання, на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України, починаючи з 03.09.2025 року та до повноліття дитини.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 до Спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 3028,00 грн.
Малолітнього ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 передати органу опіки та піклування для подальшого влаштування. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Соснівського районного суду м. Черкаси: sn.ck.court.gov.ua.

Повний текст рішення суду виготовлений 15 квітня 2026 року. 

Суддя : С.Є. Токова