РІШЕННЯ
Іменем України

04 березня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/343/25 	

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами позовну заяву	
за позовом заступника керівника Прилуцької окружної прокуратури (17500, м. Прилуки Чернігівської області, вул. В`ячеслава Чорновола, 50-а; код 02910114) в інтересах держави в особі Відділу освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради (код 44055284) 17200, селище Талалаївка Прилуцького району Чернігівської області, вул. Вокзальна, 3	
до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ” (код 41823846) 14013, м. Чернігів, проспект Перемоги, 126-б	
про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 66 157 грн 77 коп.	

ВСТАНОВИВ:
10 квітня 2025 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява заступника керівника Прилуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Відділу освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ” про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 66 157,77 грн, якою прокурор просить: 
визнати недійсними укладені між сторонами Додаткові угоди № 2 від 23.02.2021, № 2 від 17.08.2021, № 3 від 26.08.2021, № 4 від 28.09.2021, № 5 від 28.09.2021, № 6 від 27.10.2021, № 7 від 05.11.2021 про внесення змін та доповнень до Договору № 290256ВЦ про постачання електричної енергії споживачу від 29.01.2021,
стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 66 157,77 грн як безпідставно отримані товариством.
В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор зазначає, що, на його думку, спірні додаткові угоди укладені з порушенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, а відтак наявні підстави для визнання їх недійсними в порядку ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.
Нормативно-правовим обґрунтуванням позовних вимог в частині стягнення грошових коштів визначено ст. 216, 1212 Цивільного кодексу України.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 15.04.2025 постановлено:
прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; 
здійснювати розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами;
встановити процесуальний строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву – протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали;
встановити процесуальні строки: для подання прокурором та позивачем відповіді на відзив – протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; для подання відповідачем заперечення – протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив;
роз`яснити сторонам, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач – разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Ухвала суду від 15.04.2025 була направлена, зокрема відповідачу, до його електронного кабінету в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи “Електронний суд” та згідно довідки про доставку електронного листа, роздрукованої з комп`ютерної програми “Діловодство спеціалізованого суду”, доставлена до електронного кабінету 15.04.2025 13:44.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Враховуючи вищенаведені положення ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 15.04.2025 є такою, що отримана адресатом 15.04.2025.
17.04.2025 через систему “Електронний суд” до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява від 17.04.2025 Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ” про зупинення провадження у даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду постанови Північного апеляційного господарського суду від 08 жовтня 2024 року та рішення Господарського суду Сумської області від 26 червня 2024 року у справі № 920/19/24.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.04.2025 постановлено зупинити провадження у справі № 927/343/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду постанови Північного апеляційного господарського суду від 08 жовтня 2024 року та рішення Господарського суду Сумської області від 26 червня 2024 року у справі № 920/19/24.
30.12.2025 через систему “Електронний суд” до Господарського суду Чернігівської області надійшло клопотання від 29.12.2025 № 54-77-8602ВИХ-25 заступника керівника Прилуцької окружної прокуратури про поновлення провадження у справі. Звертаючись з даним клопотанням прокурор посилається на прийняття Великою Палатою Верховного Суду постанови від 21.11.2025 у подібних правовідносинах у справі № 920/19/24. 
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 09.01.2026 постановлено поновити провадження у справі.
Ухвала суду від 09.01.2026 була направлена прокурору, позивачу та відповідачу до їх електронних кабінетів в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи “Електронний суд” та згідно довідки про доставку електронного листа, роздрукованої з комп`ютерної програми “Діловодство спеціалізованого суду”, доставлена до електронних кабінетів 09.01.2026 13:10, 13:39.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Враховуючи вищенаведені положення ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 09.01.2026 є такою, що отримана адресатами 09.01.2026.
21.01.2026 через систему “Електронний суд” до Господарського суду Чернігівської області надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що товариство не погоджується із заявленими позовними вимогами з підстав їх необґрунтованості.
26.01.2026, через систему “Електронний суд” до Господарського суду Чернігівської області від Прилуцької окружної прокуратури до Господарського суду Чернігівської області надійшла відповідь на відзив, зі змісту якої вбачається, що прокурор вважає доводи відповідача необґрунтованими та безпідставними.
27.01.2026, через систему “Електронний суд” до Господарського суду Чернігівської області надійшли заперечення на відповідь на відзив, якими відповідач повністю відхиляє пояснення, міркування та аргументи прокурора та підтримує свою думку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. 
Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:
Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відділом освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель https://prozorro.gov.ua 30.12.2020 розміщено оголошення про проведення закупівлі у формі відкритих торгів за кодом ДК 021:2015:09310000-5: Електрична енергія (UA-2020-12-30-003482-C) про закупівлю електричної енергії в кількості 222 550 кВт*год. очікуваною вартістю 565 695,00 грн з ПДВ грн із строком поставки електричної енергії до 31.12.2021.
У відкритих торгах взяли участь 3 учасники, які надали наступні пропозиції:
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ» з остаточною ціновою пропозицією 496 286,50 грн. з ПДВ;
2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергоносії України» з остаточною ціновою пропозицією 560 826,00 грн. з ПДВ.
3. Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергозбут-Транс» з остаточною ціновою пропозицією 565 277,00 грн. з ПДВ.
За результатами процедури відкритих торгів, відповідно до протоколу уповноваженої особи Відділу освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради від 18.01.2021 №3, переможцем визнано TOB «Енера Чернігів» з найнижчою ціновою пропозицією - 496 286,50 грн з ПДВ.
29.01.2021 між TOB «Енера Чернігів» (Постачальник) та Відділом освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради (Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 290256ВЦ (далі - Договір) відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі». На момент підписання Договору сторони погодили всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за Договором, відповідно до вимог ч. 3 ст. 180 ГК України та Закону України «Про публічні закупівлі».
Згідно п. 2.1. Договору від 29.01.2021, постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії.
Згідно п. 2.3 Договору обсяг постачання електричної енергії становить 222 550 кВт*год.
Відповідно до п. 5.1 та Комерційної пропозиції, яка є додатком 2 до Договору від 29.01.2021 ціна (тариф) електричної енергії складає 2,23 грн. з ПДВ за 1 кВт/год.
Відповідно до п. 5.1. Договору загальна вартість договору становить 496286,50 грн з ПДВ. Спосіб визначення ціни електричної енергії зазначається у комерційній пропозиції (додаток 2 до Договору).
Згідно з п.5.5 Договору, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятись від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Пунктом 5.8. Договору закріплено, що у випадку коливання ціни електричної енергії на ринку в бік збільшення, Постачальник має право письмово звернутись до Споживача з відповідною пропозицією, при цьому, така пропозиція в кожному окремому випадку, коли на ринку відбувається об`єктивне коливання ціни за одиницю товару в бік збільшення, повинна обґрунтована і документально підтверджена. Постачальник має право письмово звернутись до Споживача з відповідною пропозицією, при цьому така пропозиція в кожному окремому випадку, коли на ринку відбувається об`єктивне коливання ціни за одиницю товару в бік збільшення, повинна бути обґрунтована і документально підтверджена.
Пунктом 13.1 Договору передбачено, що він набирає чинності з дати його підписання і діє в частині постачання електричної енергії з 29.01.2021 до 31.12.2021 (включно), а в частині проведення розрахунків - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором.
Згідно п. 13.2 Договору, Постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов Договору не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування. Постачальник зобов`язаний повідомити Споживача в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації.
Таким чином, TOB «Енера Чернігів», підписавши Договір №290256ВЦ від 29.01.2021, засвідчило можливість та згоду виконати домовленість, тобто добровільно взяло на себе зобов`язання поставити Споживачу електричну енергію обсягом 222 550 кВт*год, загальною вартістю 496 286,50 грн (з ПДВ), за ціною 2,23 грн з ПДВ за 1 кВт*год.
В подальшому за ініціативи TOB «Енера Чернігів» укладено ряд додаткових угод, якими збільшено ціну за одиницю товару, визначену Договором від 29.01.2021, зокрема:
- Додатковою угодою №2 від 23.02.2021 збільшено ціну за 1 кВт*год на 8,55% до 2,390506 грн з ПДВ. Додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання та розповсюджується на відносини, які виникли з 01.02.2021.
- Додатковою угодою №2 від 17.08.2021 збільшено ціну за 1 кВт*год на 9,99% до 2,594082 грн (з ПДВ). Додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання та розповсюджується на відносини, які виникли з 01.08.2021.
- Додатковою угодою №3 від 26.08.2021 збільшено ціну за 1 кВт*год на 9,99% до 2,817993 грн (з ПДВ). Додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання та розповсюджується на відносини, які виникли з 02.08.2021.
- Додатковою угодою №4 від 28.09.2021 збільшено ціну за 1 кВт*год на 9,99% до 3,064274 грн (з ПДВ). Додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання та розповсюджується на відносини, які виникли з 01.09.2021.
- Додатковою угодою №5 від 28.09.2021 збільшено ціну за 1 кВт*год на 9,99% до 3,3351588 грн (з ПДВ). Додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання та розповсюджується на відносини, які виникли з 02.09.2021.
- Додатковою угодою №6 від 27.10.2021 збільшено ціну за 1 кВт*год на 9,38% до 3,6149112 грн (з ПДВ). Додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання та розповсюджується на відносини, які виникли з 01.10.2021.
- Додатковою угодою №7 від 05.11.2021 збільшено ціну за 1 кВт*год на 9,62 % до 3,928734 грн (з ПДВ). Додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання та розповсюджується на відносини, які виникли з 02.10.2021.
Так, у лютому 2021 року ТОВ “Енера Чернігів” звернулось до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради з листом, яким повідомило, що згідно з експертним висновком Чернігівської регіональної торгово-промислової палати середньозважена ціна по ОЕС України на РДН за 10 днів лютого складає 1,69879 грн/кВт*год без ПДВ. Порівняно з січнем 2021 року середньозважена ціна по ОЕС України на ринку РДН збільшилась на 16,15% і ТОВ “Енера Чернігів” не має змоги постачати електричну енергію за збитковою ціною. У зв`язку з вищевикладеним, ціна на лютий 2021 року збільшується на 8,55%, відтак, споживачем має бути підписана відповідна додаткова угода до Договору, примірник якої додано постачальним до цього листа, разом з експертним висновком №ЧК-57 від 15.02.2021. 
Експертним висновком Чернігівської регіональної торгово-промислової палати № ЧК-57 від 15.02.2021 установлено, що середньозважена ціна електроенергії на РДН в ОЕС України за 1 мВт/год у січні 2021 року становила 1462,52грн (без ПДВ); за 10 днів лютого 2021 року – 1698,79грн; тенденція росту цін +16,15%. 
23.02.2021 між ТОВ “Енера Чернігів” та Відділом освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради укладено додаткову угоду №2 про внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №290256ВЦ від 29.01.2021, що поширює свою дію на відносини сторін з 01.02.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, сторони домовились збільшити ціну на 1 кВт/год на 8,55% і викласти в новій редакції: 
пункт 1 Додатку №2 “Комерційна пропозиція” до Договору про постачання електричної енергії споживачу №290256ВЦ від 29.01.2021: Ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тариф) – 2,390506 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ;
пункт 2.2 Договору: загальний обсяг товару за цим договором 207607 кВт/год.
У серпні 2021 року ТОВ “Енера Чернігів” звернулось до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради з листом, яким повідомило, що 30.07.2021 вступила в дію нова постанова НКРЕКП №1227 “Про внесення змін до постанови НЕРЕКП від 08.04.2020 №766, згідно якої були підвищені ціни на електричну енергію, що 01.08.2021 відбулось різке підвищення законодавчо встановленого рівня ціни на електричну енергію, що діють в торговій зоні “ОЕС України”, коливання ціни підтверджено експертним висновком Харківської ТПП №1842/21 від 10.08.2021. Враховуючи зазначене, споживачу направлено додаткову угоду щодо збільшення ціни електричної енергії до Договору, разом з експертним висновком Харківської ТПП.
Експертним висновком Харківської торгово-промислової палати №1842-21 від 10.08.2021 установлено, що середньозважена ціна електроенергії на РДН ОЕС України за 1 мВт/год у липні 2021 року становила 1444,05грн; станом на 05.08.2021 – 1988,79грн; відсоток коливання +37,72%.
17.08.2021, між ТОВ “Енера Чернігів” та Відділом освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради укладено додаткову угоду №2 про внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №290256ВЦ від 29.01.2021, що поширює свою дію на відносини сторін з 01.08.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, сторони домовились збільшити ціну на 1 кВт/год на 9,99% і викласти в новій редакції: 
пункт 1 Додатку №2 “Комерційна пропозиція” до Договору про постачання електричної енергії споживачу №290256ВЦ від 29.01.2021: Ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тариф) – 2,594082 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ;
пункт 2.2 Договору: загальний обсяг товару за цим договором 191315 кВт/год.
У серпні 2021 року ТОВ “Енера Чернігів” звернулось до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради з листом, яким повідомило, що 30.07.2021 вступила в дію нова постанова НКРЕКП №1227 “Про внесення змін до постанови НЕРЕКП від 08.04.2020 №766, згідно якої були підвищені ціни на електричну енергію, що 01.08.2021 відбулось різке підвищення законодавчо встановленого рівня ціни на електричну енергію, що діють в торговій зоні “ОЕС України”, коливання ціни підтверджено експертним висновком Харківської ТПП №1934/21 від 18.08.2021. Враховуючи зазначене, споживачу направлено додаткову угоду щодо збільшення ціни електричної енергії до Договору, разом з експертним висновком Харківської ТПП.
Експертним висновком Харківської торгово-промислової палати №1934/21 від 18.08.2021 установлено, що середньозважена ціна електроенергії на РДН ОЕС України за 1 мВт/год станом на 05.08.2021 становить 1988,79грн; станом на 09.08.2021 – 2240,53грн; відсоток зміни ціни +12,65%. 
26.08.2021, між ТОВ “Енера Чернігів” та Відділом освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради укладено додаткову угоду №3 про внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №290256ВЦ від 29.01.2021, що поширює свою дію на відносини сторін з 02.08.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, сторони домовились збільшити ціну на 1 кВт/год на 9,99% і викласти в новій редакції: 
пункт 1 Додатку №2 “Комерційна пропозиція” до Договору про постачання електричної енергії споживачу №290256ВЦ від 29.01.2021: Ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тариф) – 2,817993 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ;
пункт 2.2 Договору: загальний обсяг товару за цим договором 176113 кВт/год.
У вересні 2021 року ТОВ “Енера Чернігів” звернулось до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради з листом, яким повідомило, що 30.07.2021 вступила в дію нова постанова НКРЕКП №1227 “Про внесення змін до постанови НЕРЕКП від 08.04.2020 №766, згідно якої були підвищені ціни на електричну енергію, що 01.08.2021 відбулось різке підвищення законодавчо встановленого рівня ціни на електричну енергію, що діють в торговій зоні “ОЕС України”, коливання ціни підтверджено ціновою довідкою Харківської ТПП. Враховуючи зазначене, споживачу направлено додаткову угоду щодо збільшення ціни електричної енергії до Договору, разом з ціновою довідкою Харківської ТПП.
За ціновою довідкою Харківської ТПП №2277-3/21 від 21.09.2021 середньозважена ціна електроенергії на РДН ОЕС України за 1 МВт/год станом на 12.09.2021 становила 1889,08грн; станом на 17.09.2021 – 2374,09грн; відсоток зміни ціни +25,67%.
28.09.2021, між ТОВ “Енера Чернігів” та Відділом освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради укладено додаткову угоду №4 про внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №290256ВЦ від 29.01.2021, що поширює свою дію на відносини сторін з 01.09.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, сторони домовились збільшити ціну на 1 кВт/год на 9,99% і викласти в новій редакції: 
пункт 1 Додатку №2 “Комерційна пропозиція” до Договору про постачання електричної енергії споживачу №290256ВЦ від 29.01.2021: Ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тариф) – 3,064274 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ;
У вересні 2021 року ТОВ “Енера Чернігів” звернулось до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради з листом, яким повідомило, що 30.07.2021 вступила в дію нова постанова НКРЕКП №1227 “Про внесення змін до постанови НЕРЕКП від 08.04.2020 №766, згідно якої були підвищені ціни на електричну енергію, що 01.08.2021 відбулось різке підвищення законодавчо встановленого рівня ціни на електричну енергію, що діють в торговій зоні “ОЕС України”, коливання ціни підтверджено ціновою довідкою Харківської ТПП. Враховуючи зазначене, споживачу направлено додаткову угоду щодо збільшення ціни електричної енергії до Договору, разом з ціновою довідкою Харківської ТПП.
За ціновою довідкою Харківської ТПП №2277-4/21 від 21.09.2021 середньозважена ціна електроенергії на РДН ОЕС України за 1 МВт/год станом на 062.09.2021 становила 2261,59грн; станом на 14.09.2021 – 2596,47грн; відсоток зміни ціни +14,81%.
28.09.2021, між ТОВ “Енера Чернігів” та Відділом освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради укладено додаткову угоду №5 про внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №290256ВЦ від 29.01.2021, що поширює свою дію на відносини сторін з 02.09.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, сторони домовились збільшити ціну на 1 кВт/год на 9,99% і викласти в новій редакції: 
пункт 1 Додатку №2 “Комерційна пропозиція” до Договору про постачання електричної енергії споживачу №290256ВЦ від 29.01.2021: Ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тариф) – 3,3351588 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ;
пункт 2.2 Договору: загальний обсяг товару за цим договором 148804кВт/год.
У жовтні 2021 року ТОВ “Енера Чернігів” звернулось до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради з листом, яким повідомило, що відповідно до постанови НКРЕКП від 30.07.2021 №1227 “Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 08.04.2020 №766” відбулось різке підвищення законодавчо встановленого рівня ціни на електричну енергію, що діють в торговій зоні “ОЕС України”, зокрема, для годин мінімального навантаження – з 1243,71грн до 2000грн за 1МВт/год (зростання ціни 60,81%); для годин максимального навантаження – з 2655,99грн до 4000грн за 1МВт/год (зростання ціни 50,60%); коливання ціни підтверджено експертним висновком Харківської ТПП. Враховуючи зазначене, споживачу направлено додаткову угоду щодо збільшення ціни електричної енергії до Договору, разом з експертним висновком Харківської ТПП.
Експертним висновком Харківської ТПП №2631/21 від 21.10.2021 середньозважена ціна електроенергії на РДН ОЕС України за 1 МВт/год за 14.09.2021 становила 2596,47грн; за 19.10.2021 – 2840,05грн; відсоток зміни ціни +9,38%.
27.10.2021 між ТОВ “Енера Чернігів” та Відділом освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради укладено додаткову угоду №6 про внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №290256ВЦ від 29.01.2021, що поширює свою дію на відносини сторін з 01.10.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, сторони домовились збільшити ціну на 1 кВт/год на 9,38% і викласти в новій редакції: 
пункт 1 Додатку №2 “Комерційна пропозиція” до Договору про постачання електричної енергії споживачу №290256ВЦ від 29.01.2021: Ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тариф) – 3,6149112 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ;
У листопаді 2021 року ТОВ “Енера Чернігів” звернулось до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради з листом, яким повідомило, що відповідно до постанови НКРЕКП від 30.07.2021 №1227 “Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 08.04.2020 №766” відбулось різке підвищення законодавчо встановленого рівня ціни на електричну енергію, що діють в торговій зоні “ОЕС України”, зокрема, для годин мінімального навантаження – з 1243,71грн до 2000грн за 1МВт/год (зростання ціни 60,81%); для годин максимального навантаження – з 2655,99грн до 4000грн за 1МВт/год (зростання ціни 50,60%); коливання ціни підтверджено експертним висновком Харківської ТПП. Враховуючи зазначене, споживачу направлено додаткову угоду щодо збільшення ціни електричної енергії до Договору, разом з експертним висновком Харківської ТПП.
Експертним висновком Харківської торгово-промислової палати №2710/21 від 29.10.2021 установлено, що середньозважена ціна електроенергії на РДН ОЕС України за 1 мВт/год за 03.10.2021 становить 2535,12 грн, 28.10.2021 – 3113,44грн, відсоток зміни ціни +22,81%; за 19.10.2021 – 2840,05 грн, за 28.10.2021 – 3113,44 грн, відсоток зміни ціни +9,63%.
05.11.2021 між ТОВ “Енера Чернігів” та Відділом освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради укладено додаткову угоду №7 про внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №290256ВЦ від 29.01.2021, що поширює свою дію на відносини сторін з 02.10.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, сторони домовились збільшити ціну на 1 кВт/год на 9,62% і викласти в новій редакції: 
пункт 1 Додатку №2 “Комерційна пропозиція” до Договору про постачання електричної енергії споживачу №290256ВЦ від 29.01.2021: Ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тариф) – 3,928734 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ.
Відтак, внаслідок укладення вказаних додаткових угод, ціна електроенергії за договором №290256ВЦ від 29.01.2021 зросла на +76,18 % щодо ціни за результатами закупівлі, а саме з 2,23 грн. до 3,928734 грн. за 1 кВт/год з ПДВ, а обсяги постачання електроенергії відповідно зменшилися. 
Впродовж лютого-жовтня 2021 року Відповідач здійснював постачання електричної енергії та між Відділом освіти, культури, молоді та спорту Талалавїської селищної ради і TOB «Енера Чернігів» підписано наступні акти прийняття-передавання товарної продукції - активної електричної енергії:
1. Згідно Акту № 290254ВЦ/32573/1 від 28.02.2021, Відповідачем у лютому 2021 року поставлено електричну енергію в обсязі 37 290 кВт*год за ціною 1,992089 грн за 1 квт/год без ПДВ (відповідно 2,390506 грн за 1 квт/год з ПДВ) на загальну суму 89 142,00 грн з ПДВ, яка відділом освіти Талалаївської селищної ради, згідно платіжних доручень №639 від 04.03.2021, №№855, 856, 858, 859, 860 від 11.03.2021 оплачена в повному обсязі на суму 89 142,00 грн.
2. Згідно Акту № 290254ВЦ/48843/1 від 09.04.2021, Відповідачем у березні 2021 року поставлено електричну енергію в обсязі 37 276 кВт*год за ціною 1,992089 грн за 1 квт/год без ПДВ (відповідно 2,390506 грн. за 1 квт/год з ПДВ) на загальну суму 89 108,53 грн з ПДВ, яка відділом освіти Талалаївської селищної ради, згідно платіжних доручень №№1735 - 1741 від 14.04.2021 оплачена в повному обсязі на суму 89 108,53 грн.
3. Згідно Акту № 290254ВН/65530/1 від 12.05.2021, Відповідачем у квітні 2021 року поставлено електричну енергію в обсязі 20740 кВт*год за ціною 1,992089 грн за 1 квт/год без ПДВ (відповідно 2,390506 грн. за 1 квт/год з ПДВ) на загальну суму 49 579,12 грн з ПДВ, яка відділом освіти Талалаївської селищної ради, згідно платіжних доручень №2154 від 06.05.2021, №№2213-2217 та №2307 від 13.05.2021 оплачена в повному обсязі на суму 49 579,12грн.
4. Згідно Акту № 290254ВП/82215/1 від 10.06.2021. Відповідачем у травні 2021 року поставлено електричну енергію в обсязі 16167 кВт*год за ціною 1,992089 грн за 1 квт/год без ПДВ (відповідно 2,390506 грн. за 1 квт/год з ПДВ) на загальну суму 38 647,32 грн з ПДВ, яка відділом освіти Талалаївської селищної ради, згідно платіжних №№3024-3030 від 11.06.2021 оплачена в повному обсязі на суму 38 647,32 грн.
5. Згідно Акту № 290254ВН/98267/1 від 13.07.2021, Відповідачем у червні 2021 року поставлено електричну енергію в обсязі 17001 кВт*год за ціною 1,992089 грн за 1 квт/год без ПДВ (відповідно 2,390506 грн. за 1 квт/год з ПДВ) на загальну суму 40 641,01 грн з ПДВ, яка відділом освіти Талалаївської селищної ради, згідно платіжних №№3606-3610 від 14.07.2021 оплачена в повному обсязі на суму 40 641,01 грн.
6. Згідно Акту № 290254ВИ/114596/1 від 11.08.2021, Відповідачем у липні 2021 року поставлено електричну енергію в обсязі 4225 кВт*год за ціною 1,992089 грн за 1 квт/год без ПДВ (відповідно 2,390506 грн. за 1 квт/год з ПДВ) на загальну суму 10 099,90 грн з ПДВ, яка відділом освіти Талалаївської селищної ради, згідно платіжних №№3944, 3956, 3970 від 12.08.2021 оплачена в повному обсязі на суму 10 099,9 грн.
7. Згідно Акту № 290254ВЦ/129927/1 від 13.09.2021, Відповідачем у серпні 2021 року поставлено електричну енергію в обсязі 4447 кВт*год за ціною 2,348328 грн за 1 квт/год без ПДВ (відповідно 2,81799 грн. за 1 квт/год з ПДВ) на загальну суму 12531,61 грн з ПДВ, яка відділом освіти Талалаївської селищної ради, згідно платіжних №№4519-4521 від 13.09.2021 оплачена в повному обсязі на суму 12 531,61 грн.
8. Згідно Акту № 290254ВП/146435/1 від 13.10.2021, Відповідачем у вересні 2021 року поставлено електричну енергію в обсязі 11 591 кВт*год за ціною 2,779299 грн за 1 квт/год без ПДВ (відповідно 3,335158 грн. за 1 квт/год з ПДВ) на загальну суму 38 657,82 грн. з ПДВ, яка відділом освіти Талалаївської селищної ради, згідно платіжних №№5401-5407 від 18.10.2021 оплачена в повному обсязі на суму 38 657,82 грн.
9. Згідно Акту № 290254ВН/160741/1 від 11.11.2021. Відповідачем у жовтні 2021 року поставлено електричну енергію в обсязі 17 327 кВт*год за ціною 3,273945 грн. за 1 квт/год без ПДВ (відповідно 3,928734 грн. за 1 квт/год з ПДВ) на загальну суму 68 073,18 грн з ПДВ, яка відділом освіти Талалаївської селищної ради, згідно платіжних №№5779-5784 від 12.11.2021 оплачена в повному обсязі на суму 68 073,18 грн.
Як вказує прокурор у позовній заяві, згідно актів приймання передавання електричної енергії за Договором № 290256ВЦ від 29.01.2021, Відповідачем упродовж лютого-жовтня 2021 року поставлено Відділу освіти Талалаївської селищної ради 166 064 кВт*год, яку позивачем оплачено на загальну суму 436 480,49 грн. Водночас, за електроенергію в обсязі 166 064 кВт*год за первісною ціною встановленою в основному договорі (2,23 грн.) відділ освіти мав би сплатити TOB «Енера Чернігів» кошти в сумі 370 322,72 грн (166 064 кВт*год х 2,23 грн.). Враховуючи викладене, грошові кошти в сумі 66 157,77 грн (436480,49 грн - 370322,72 грн) є такими, що були безпідставно одержані Відповідачем, внаслідок укладених з порушенням вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» Додаткових угод №№ 2-7 до Договору № 290256ВЦ від 29.01.2021, які прокурор просить стягнути з відповідача. 
Статтею 1 Закону України “Про прокуратуру” встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку передбаченому цим Законом здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема загальних інтересів суспільства та держави. 
Відповідно до частин 3, 4 статті 53 ГПК України в визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою в справу, провадження в якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. 
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. 
Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення в справі “Ф.В. проти Франції” (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).
Водночас, існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі “Менчинська проти Російської Федерації” (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): 
“Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або в випадках, коли потрібно захистити інтереси держави”.
При цьому ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора в цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо суд вирішує - наскільки участь прокурора в розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін. 
У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) “Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону” щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.
Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу в питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п.3 частини 1 статті 1311 Конституції України, щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах, не може тлумачитися розширено.
Відтак прокурор може представляти інтереси держави в суді в виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п.3 частини 2 статті 129 Конституції України). 
Положення п.3 частини 1 статті 1311 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді.
Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття “інтерес держави”.
У Рішенні Конституційного Суду України в справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття “інтереси держави” висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба в здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п.3 мотивувальної частини). 
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності в статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
З урахуванням того, що “інтереси держави” є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах.
Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття “інтереси держави” має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого в статті 1311 Конституції України та статті 23 Закону України “Про прокуратуру”.
Таким чином, “інтереси держави” охоплюють широке і водночас чітко невизначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду в кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація “інтересів держави”, особливо в сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, від 26.07.2018 у справі №926/1111/15, від 08.02.2019 у справі №915/20/18).
Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор може представляти інтереси держави в суді лише в двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. 
У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.
Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. 
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. 
За частинами 4 та 7 статті 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. 
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. 
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. 
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. 
Частина 4 статті 23 Закону України “Про прокуратуру” передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.
У даній справі прокурор звертається до господарського суду в інтересах Відділу освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради
Згідно відомостей ЄДРПОУ організаційна-правова форма Відділу освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної міської ради (ЄДРПОУ 44055284) - орган місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 7 Конституції України, в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.
Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
При цьому орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Згідно із ч.ч. 1, 4 та 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Відповідно до ч.ч. 1 та 4 ст. 61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України. Самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визнавати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону.
За висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 22.12.2022 у справі № 904/123/22, органам місцевого самоврядування надано широкі права для здійснення економічного і соціального розвитку на своїй території.
Так, частинами першою та другою статті 143 Конституції України передбачено, зокрема, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.
Згідно ст. 172 ЦК України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Вивченням матеріалів закупівлі, встановлено, що витрати на оплату електричної енергії згідно Договору про постачання електричної енергії споживачу № 290256ВЦ від 29.01.2021, який укладено між Відділом освіти, сім`ї, молоді та спорту Талалаївської селищної міської ради та TOB «Енера Чернігів», здійснювалися за рахунок коштів місцевого бюджету.
Таким чином, Відділ освіти, сім`ї, молоді та спорту Талалаївської селищної міської ради як замовник закупівлі, а також сторона договору закупівлі, розпорядився не власними коштами, а витратив бюджетні кошти, виділені із бюджету територіальної громади.
Відповідно до п. 1.1. Положення про Відділ освіти, сім`ї, молоді та спорту Талалаївської селищної ради, затвердженого рішенням 32 сесії 7 скликання Талалаївської селищної ради від 12.11.2020 (далі - Положення), Відділ освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради Чернігівської області (далі - Відділ) є виконавчим органом Талалаївської селищної ради Чернігівської області, створюється Талалаївською селищною радою Чернігівської області та підпорядкований Талалаївському селищному голові.
Відділ у своїй діяльності керується Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Європейською хартією місцевого самоврядування, іншими міжнародними договорами та правовими актами, ратифікованими Верховною Радою України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про службу в органах місцевого самоврядування» та іншими законами України з питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування, постановами Верховної Ради України, актами Президента України, наказами галузевих органів виконавчої влади, рішеннями Талалаївської селищної ради Чернігівської області і виконавчого комітету, розпорядженнями Талалаївського селищного голови, цим Положенням та іншими нормативними актами.
Відповідно до п. 3.3.39 Положення, Відділ у межах своїх повноважень виконує такі завдання, зокрема, вносить пропозиції щодо обсягів бюджетного фінансування закладів освіти, які перебувають у комунальній власності, аналізує їх використання.
Начальник відділу освіти, зокрема, здійснює контроль за ефективним і раціональним використанням бюджетних коштів в межах затвердженого кошторису витрат, пов`язаних із функціонуванням галузі, (п. 5.2.4. Положення).
Відповідно до п 3.4.9. Положення, Відділ освіти, культури, молоді та спорту під час виконання покладених на нього завдань взаємодіє з іншими структурними підрозділами Талалаївської селищної ради (ОТГ) та виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями усіх форм власності, об`єднаннями громадян.
Згідно п.п. 6.1. - 6.3. Положення, фінансування Відділу здійснюється згідно з бюджетним законодавством. Кошторис Відділу формується відповідно до Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, погоджується Талалаївським селищним головою, начальником фінансового відділу Талалаївської селищної ради та затверджується начальником відділу освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради.
Джерелом формування кошторису Відділу є, зокрема, кошти бюджету Талалаївської селищної ради (ОТГ). Доходи (прибутки) Відділу (неприбуткової організації) використовуються виключно для фінансування видатків на утримання Відділу, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених цим Положенням.
Відділ є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Казначейства, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки. Відділ є неприбутковою організацією та керується нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність неприбуткових організацій (п. 7.2, 7.3 Положення).
За висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 16.05.2021 у справі № 910/11847/19, правовий статус розпорядників бюджетних коштів, їх повноваження та відповідальність визначені положеннями БК України та підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, якою затверджено Порядок складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ (далі - Порядок).
Відповідно до ст. 22 БК України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.
Згідно п. 18 ч. 1 ст. 2 БК України головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень.
Розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня - розпорядник, який у своїй діяльності підпорядкований відповідному головному розпоряднику та (або) діяльність якого координується через нього (абз. 3 п. 7 Порядку). 
Поняття та функції розпорядників бюджетних коштів визначені пп. 47 ст. 2 БК України, згідно з яким розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення витрат бюджету (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (підпункт 6.20) та від 23.10.2019 у справі № 922/3013/18 (підпункт 6.22)).
Бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження. Бюджетне зобов`язання - будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому. Бюджетне призначення - повноваження головного розпорядника бюджетних коштів, надане цим Кодексом, законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), яке має кількісні, часові і цільові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування (п.п. 6, 7 та 8 ч. 1 ст. 2 БК України).
Абзацами 1 та 2 п. 5 Порядку визначено, зокрема, що установам можуть виділятися бюджетні кошти тільки за наявності затверджених кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду. Установи мають право брати бюджетні зобов`язання витрачати бюджетні кошти на цілі та в межах, установлених затвердженими кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду.
За змістом абз. 2 п. 43 Порядку розпорядники мають право провадити діяльність виключно в межах бюджетних асигнувань, затверджених кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду.
Ураховуючи наведене, Відділ освіти, сім`ї, молоді та спорту Талалаївської селищної ради як структурний підрозділ органу місцевого самоврядування у спірних правовідносинах, які виникли щодо закупівлі електричної енергії за Договором, діє як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня (отримувач бюджетних коштів) та є замовником зазначеного товару в обсязі та в межах видатків, що визначені розпорядниками бюджетних коштів вищого рівня.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яку викладено у постанові від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21, використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб - мешканців відповідної області. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема шляхом укладення підконтрольним органом місцевого самоврядування незаконних правочинів, може порушувати економічні інтереси територіальної громади
Виконання зобов`язань за додатковими угодами до договору, укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідає меті Закону України «Про публічні закупівлі» та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими в ст. 3 даного Закону.
Наведене вказує на порушення економічних (майнових) інтересів держави у бюджетній сфері та у сфері публічних закупівель.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №469/1044/17 (п.38), зазначено, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №917/341/19, від 02.02.2021 у справі №922/1795/19, від 07.04.2021 у справі №917/273/20.
У даному випадку, виходячи з викладених вище обставин, саме Відділ освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради як замовник закупівлі та сторона оспорюваних правочинів є уповноваженим органом на здійснення відповідних функцій держави у даних спірних правовідносинах, а отже є належним позивачем.
Аналогічні висновки щодо правильності подання позову прокурором в інтересах відділу освіти як сторони договору закупівлі, судді об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду виклали у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19.
Крім того, при визначенні позивача необхідно також ураховувати і правовий висновок, викладений об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19. Зокрема, об`єднана палата зауважила, що закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі всіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах і звертатися з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 912/9/20, від 19.08.2020 у справі №923/449/18. 
Прилуцькою окружною прокуратурою 17.01.2025 на адресу Відділу освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради направлено листа про виявлені порушення та необхідність їх захисту, зокрема у судовому порядку.
Листом від 29.01.2025 Відділом освіти повідомив, що не планує звертатись до суду та не заперечує, щоб окружною прокуратурою було вжито заходів представницького характеру вїх інтересах.
Вказане свідчить про неналежне здійснення Відділом освіти заходів щодо захисту власних інтересів, з підстав, які наведено вище, оскільки уповноваженим органом не вжито належних заходів до визнання недійсними додаткових угод та стягнення безпідставно сплачених коштів, у тому числі шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
Незважаючи на виявлені порушення, органом, уповноваженим на здійснення відповідних функцій держави у даних спірних правовідносинах в особі Відділу освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради, до цього часу не вжито належних заходів до їх усунення, у т.ч. шляхом звернення до суду із позовною заявою.
За таких обставин, вбачаються підстави для представництва прокурором інтересів держави та звернення до суду із вказаним позовом у даній справі з огляду на незаконне використання бюджетних коштів, шляхом укладення визнаних судом недійсними додаткових угод до договору про закупівлю, на підставі яких безпідставно сплачено кошти, і невжиттям уповноваженим органом у спірних правовідносинах заходів щодо усунення таких порушень.
Підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка позивача, який є стороною спірних правочинів, юридичною особою, що може від свого імені придбати майнові права та нести обов`язки, є розпорядником бюджетних коштів та здійснює процедуру закупівель товарів, робіт і послуг за рахунок коштів місцевого бюджету за законодавством України і має право звернутись до суду щодо захисту порушених інтересів. 
Таким чином, компетентний орган був достеменно обізнаний з фактом порушення законодавства в сфері публічних закупівель, та у позивача було достатньо часу для вжиття будь-яких заходів з метою реагування на порушення інтересів держави, проте останній самостійно не захистив інтереси держави в суді. 
У порядку частини 4 статті 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор, попередньо, до звернення до суду, повідомив позивача про намір подати позов в інтересах держави в особі Відділу освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради до ТОВ “Енера Чернігів” про визнання недійсними додаткових угод та стягнення безпідставно отриманих коштів. 
За таких обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведення прокурором факту бездіяльності Відділу освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради, як підстави для звернення органу прокуратури до суду за захистом інтересів держави. 
Також судом враховано, що можливість використання відповідачем безпідставно набутого майна, яким виступають у даному випадку грошові кошти, становить суспільний інтерес. Разом з тим, потенційно факт перерахування відповідачу зайвих бюджетних коштів порушує вимоги чинного законодавства, принципи максимальної економії та ефективності, а тому призводить до протиправного витрачання публічних коштів, унеможливлює їх раціональне та ефективне використання, що підриває фінансово-економічні основи держави. З наведеного слідує, що при вирішенні даного спору наявний як державний, так і суспільний інтерес. 
Згідно з п.1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 
Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, установлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. 
Зміна ціни після укладення договору допускається лише в випадках і на умовах, установлених договором або законом. 
За приписами статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом України “Про публічні закупівлі”.
Цей Закон передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (частина 1 статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі”).
Згідно з пунктами 6, 11, 22 статті 1 Закону України “Про публічні закупівлі”:
- договір про закупівлю це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару;
- замовники це суб`єкти, визначені згідно із статтею 2 цього Закону, які здійснюють закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до цього Закону;
- предмет закупівлі це товари, роботи чи послуги, що закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі або в межах проведення спрощеної закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати тендерні пропозиції/пропозиції або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі). 
За приписами частини 4 статті 41 вказаного Закону України “Про публічні закупівлі” умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (в тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника в разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі” (в редакції чинній на момент укладення Договору) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку в разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується в випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
В абзаці 2 частини 3 статті 6 ЦК України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Таким чином, Закон України “Про публічні закупівлі” встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно в випадках, визначених частиною 5 статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, зокрема, за п.2 - у випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку в разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни електричної енергії на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період після укладання договорів і до внесення відповідних змін до нього.
Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки п.2 частини 5 статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі” урегульовано саме зміну істотних умов договору в разі виникнення такого явища, як коливання ціни на ринку.
Виходячи із викладеного, внесення змін до договору є правомірним лише в випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди (або отримання пропозиції про її укладення).
Судом установлено, що позивач та відповідач уклали договір про постачання електричної енергії споживачу №290256ВЦ від 29.01.2021, за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України “Про публічні закупівлі”. На момент підписання Договору сторонами погоджені всі його істотні умови - предмет, ціна, строк виконання зобов`язань за Договором, що узгоджувалося з положеннями частини 3 статті 180 ГК України та Законом України “Про публічні закупівлі”.
Згідно п. 2.3, 5.1 умов та додатку №2 договору (Комерційна пропозиція) загальний обсяг електричної енергії складає 222550 кВт/год, за ціною 2,23 грн. за 1 кВт/год з ПДВ, загальною вартістю 496286,50 грн з ПДВ.
Додатковими угодами №2-7 сім разів було змінено істотні умови Договору, зокрема, за підсумком: збільшено ціну за одиницю товару з 2,23 грн до 3,928734 грн за 1кВт/год та зменшено кількість товару. Фактично ціна за 1кВт/год (одиницю товару) збільшилася на 76,18%, а кількість електричної енергії, яка підлягала поставці, було зменшено порівняно з погодженою під час закупівлі. 
Необхідність укладення оспорюваних додаткових угод №2-7 до Договору обґрунтовано відповідачем коливанням ціни електричної енергії на ринку, на підтвердження якого (коливання) ним надано експертні висновки Чернігівської та Харківської торгово-промислової палати. 
Тобто оспорювані додаткові угоди були укладені на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”.
Законом України “Про публічні закупівлі” не передбачено ані переліку органів, які уповноважені надавати інформацію щодо коливання ціни на товар на ринку, ані форму/вигляд інформації щодо такого коливання. Внесення змін до договору про закупівлю можливе лише у випадку коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим.
Зокрема, у документі, який видає компетентний орган, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціна на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто, наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників такого коливання, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.
Однак постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції) (Постанова ОП КГС ВС у справі №927/491/19 від 18.06.2021).
Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни природного газу на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період після укладання договорів і до внесення відповідних змін до нього.
Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі” урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища, як коливання ціни на ринку.
Виходячи із викладеного, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди (або отримання пропозиції про її укладення).
Так, з наданих експертних висновків Чернігівської та Харківської торгово-промислової палати вбачається, що у них зазначені середньозважені ціни на РДН в ОЕС України за певні несистематизовані періоди.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 67 Закону України “Про ринок електричної енергії” в Україні функціонує єдиний ринок “на добу наперед” (РДН) та внутрішньодобовий ринок (ВДР). Купівля-продаж електричної енергії на ринку “на добу наперед” та внутрішньодобовому ринку здійснюється за правилами ринку “на добу наперед” та внутрішньодобового ринку. 
Особливості проведення торгів, оприлюднення результатів, розрахунків та вказаних ринків визначаються Правилами ринку “на добу наперед” та внутрішньодобового ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 308, відповідно до яких: 
- розрахунковий період - мінімальний відрізок часу, щодо якого визначаються ціна та обсяги купівлі-продажу електричної енергії на РДН/ВДР (60 хвилин);
- торги на РДН - процес визначення обсягів та ціни на електричну енергію для розрахункових періодів доби постачання відповідно до цих Правил та одномоментний процес купівлі та продажу електричної енергії на РДН;
- торги на ВДР - процес визначення обсягів та цін на електричну енергію для розрахункових періодів доби постачання після завершення торгів на РДН та впродовж доби постачання відповідно до цих Правил та одномоментний процес купівлі та продажу електричної енергії на ВДР. 
Відповідно до частин 5 та 6 статті 67 Закону України “Про ринок електричної енергії” ціна купівлі-продажу електричної енергії на ринку “на добу наперед” визначається для кожного розрахункового періоду оператором ринку за принципом граничного ціноутворення на основі балансу сукупного попиту на електричну енергію та її сукупної пропозиції, а на внутрішньодобовому ринку - за принципом ціноутворення “по заявленій (пропонованій) ціні” відповідно до правил ринку “на добу наперед” та внутрішньодобового ринку. Ціни на ринку “на добу наперед” та внутрішньодобовому ринку є вільними (ринковими) цінами. 
За результатами торгів відповідно до правил ринку “на добу наперед” та внутрішньодобового ринку оприлюднюються ціна та обсяги купівлі-продажу електричної енергії для кожного розрахункового періоду та інші показники. 
Експертні висновки Чернігівської регіональної торгово-промислової палати №ЧК-57 від 15.02.2021, Експертні висновки Харківської торгово-промислової палати №1842/21 від 10.08.2021, №1934-21 від 18.08.2021, №2631/21 від 21.10.2021, №2710/21 від 29.10.2021 та цінові довідки Харківської торгово-промислової палати №2277-3/21 від 21.09.2021, №2277-4/21 від 21.09.2021 містять лише інформацію щодо середньозваженої ціни на РДН в ОЕС України за різні періоди часу, що є відмінними за тривалістю.
Визначаючи наявність коливання ціни на електричну енергію, відповідач використовував лише дані щодо середньозваженої ціни, а отже порівняння таких цін є некоректним, а відтак не може підтвердити реальне коливання ціни на електричну енергію.
З огляду на вимоги п.2 частини 5 статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі” передбачає дотримання пропорційності збільшення ціни за одиницю товару до коливання ціни на ринку.
Пропорційність означає рівність, співрозмірність двох відношень до порівняння. 
За висновком суду, ціну електроенергії на ринку необхідно порівнювати за співмірні проміжки часу, наприклад, місяць з місяцем, декаду з декадою, а не на вибіркові дати в різних розрахункових періодах, при цьому, таке порівняння має бути проведено починаючи з моменту укладення Договору, що відображатиме реальну тенденцію коливання ціни на ринку.
Однак в Експертних висновках Чернігівської регіональної торгово-промислової палати №ЧК-57 від 15.02.2021, Експертних висновках Харківської торгово-промислової палати №1842/21 від 10.08.2021, №1934-21 від 18.08.2021, №2631/21 від 21.10.2021, №2710/21 від 29.10.2021 та цінових довідках Харківської торгово-промислової палати №2277-3/21 від 21.09.2021, №2277-4/21 від 21.09.2021 відсоток коливання визначений шляхом порівняння середньозваженої ціни електроенергії на РДН в ОЕС не тільки не за календарний місяць, а й не за неспівмірні проміжки часу (місяць з декадою, місяць з ціною на певну дату тощо), що не відповідає принципу пропорційності.
За висновком суду, застосування нових цін електричної енергії з дат, указаних в оспорюваних додаткових угодах, є неправомірним. 
За наведених обставин, суд вважає, що вказані документи не є належними доказами, які підтверджують наявність коливання ціни електроенергії в порівняні з моментом укладення Договору та моментом звернення постачальника з пропозиціями внести зміни до Договору в частині зміни (збільшення) ціни на одиницю товару, а отже не містять належного обґрунтування для зміни істотних умов договору відповідно до Закону України “Про публічні закупівлі”. 
Крім того, у період дії договору відбувалось і зменшення середньозваженої ціни електричної енергії, проте відповідач додаткових угод щодо такої зміни ціни (у бік зменшення) з позивачем не укладав, хоча така можливість передбачена у п. 6 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, що свідчить про недобросовісність його поведінки. 
Отже, відповідач у період зниження середньозваженої ціни отримував більше доходів з продажу електроенергії позивачу, оскільки договірна ціна не зменшувалась. Небажання відповідача зменшувати ціну, у разі її падіння, і одразу збільшення ціни при підвищенні середньозваженої вартості електроенергії свідчить про використання відповідних коливань виключно на свою користь, що не відповідає принципу справедливості.
Крім того, виключно коливання цін на ринку електроенергії не може бути беззаперечною підставою для автоматичного перегляду (збільшення) погодженої сторонами ціни за одиницю товару, оскільки при зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну, постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №903/366/22.
Проте таких доказів відповідачем надано не було та відповідних обставин судом не встановлено. 
Натомість позивач та відповідач послідовно збільшували вартість електроенергії, за відсутності доказів, що її вартісні показники упродовж дії Договору зростали в такій прогресії, що виконання його умов стало вочевидь невигідним (збитковим) для позивача.
З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що додаткові угоди №2-7 укладені за відсутності належного підтвердження факту коливання ціни на електроенергію за певні періоди дії Договору, починаючи з моменту його укладення.
Щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі” Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22 зазначила, що норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не дозволяють збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 підтвердила висновок про застосування норми права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22.
У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
В іншому випадку не досягається мета Закону № 922-VIII, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.
Метою Закону України “Про публічні закупівлі” є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища в сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції в цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції. 
Відповідно до статті 5 Закону України “Про публічні закупівлі” закупівлі здійснюються за такими принципами: 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням. 
Перемога в тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення шляхом укладення “каскадних” додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця. Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону України “Про публічні закупівлі”. 
Кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (стаття 13 ЦК України). 
Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору. 
Таким чином, беручи участь у процедурі публічних закупівель, Товариство самостійно визначаючи ціну на предмет закупівлі, з урахуванням власного економічного обґрунтування рентабельності підприємства і можливості виконати взяті зобов`язання упродовж дії договору, чітко усвідомлювало свою можливість поставки товару за заявленими цінами протягом дії договору, адже вчиненню таких дій повинні передувати організаційні дії щодо закупки товару до сезонного здорожчання та його зберігання. Саме по собі коливання цін на ринку - природна обставина ринкових відносин, яка повинна братися до уваги при укладенні договорів з урахуванням підприємницького ризику. Саме лише коливання цін не є безумовною підставою внесення змін до договору. 
В силу особливостей функціонування ринків РДН та ВДР ціна купівлі-продажу електричної енергії є динамічною, тобто коливання ціни відбуваються постійно в залежності від попиту та пропозиції, часу доби та сезону, інших чинників, що не міг не знати та не враховувати відповідач, здійснюючи свою діяльність з купівлі електроенергії на майданчиках РДН та ВДР, та формуючи тендерну пропозицію щодо спірної закупівлі. 
Також матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що відповідач у спірному періоді дійсно був змушений придбавати електричну енергію для її подальшої реалізації кінцевому споживачу (позивачу) за цінами, вказаними в відповідних експертних висновках та цінових довідках. 
Покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки. 
Відділ освіти мав беззаперечне право на отримання електроенергії по ціні, визначеній в укладеному сторонами Договорі, однак, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо необґрунтованих пропозицій позивача про збільшення ціни, підписав спірні додаткові угоди, як наслідок, ціна 1кВт/год електричної енергії значно збільшилась. 
Укладення додаткових угод до договору щодо зміни ціни на товар, за відсутності для цього визначених Законом України “Про публічні закупівлі” підстав, спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання договору.
Суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову з посиланням на те, що на момент укладання між сторонами договору, спірних угод та виконання умов договору постанови Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 та від 21.11.2025 у справі №920/19/24 не діяли, а тому не можуть застосовуватися до спірних правовідносин між сторонами, оскільки така думка є хибною. Велика Палата лише дала тлумачення норми права, викладеної у пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, а не прийняла новий Закон, а тому посилання відповідача на те, що нормативно правові акти не мають зворотною сили є в даному випадку безпідставними. 
Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 
Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Суд, установивши наявність фактичних обставин, з якими Закон пов`язує визнання додаткових угод №№2-7 до Договору №290256ВЦ від 29.01.2021 недійсними на момент їх укладення, дійшов висновку, шо оскаржувані додаткові угоди суперечать п.2 частини 5 статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, принципам максимальної економії, ефективності та пропорційності закупівель, установлених статтею 5 цього Закону, відтак це свідчить про наявність підстав для визнання їх недійсними відповідно до статей 203, 215 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Недійсність спірних додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються виключно Договором, тобто і поставка електроенергії, і її оплата мають здійснюватися сторонами відповідно до умов саме первісної редакції Договору. 
Відповідно до умов Договору №290256ВЦ від 29.01.2021 відповідач повинен був поставляти позивачу електричну енергію за ціною 2,23 грн за 1 кВт/год. 
Як установлено судом, відповідач, у період лютий-жовтень 2021 року поставив позивачу електричну енергію у кількості 166064кВт/год, за яку останній розрахувався в повному обсязі, сплативши відповідачу кошти в сумі 436 480,49грн. 
Натомість виходячи з ціни, обумовленої сторонами в договорі, позивач повинен був сплатити відповідачу за спожиту в спірному періоді електричну енергію 370 322,72грн (166064 кВт/год х 2,23грн / кВт/год), а отже розмір надмірно сплачених коштів становить 66 157,77грн (436480,49грн – 370322,72грн).
Таким чином, грошові кошти в сумі 66 157,77грн є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний повернути їх Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Талалаївської селищної ради, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22.
З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову прокурора в частині вимог про стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів у сумі 66 157,77грн. 
За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він заперечує проти позову. 
За приписами частин 2 та 3 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.
Обов`язок доказування і подання доказів установлено статтею 74 ГПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3 статті 74 ГПК України).
Відповідно до частини 4 статті 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом (частина 1 статті 14 ГПК України).
Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
З огляду на зміст статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Стаття 76 даного Кодексу визначає, що належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 78, 79 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними ніж докази, надані на її спростування.
За приписами частин 1 та 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Тобто, виходячи зі змісту статей 13, 74 ГПК України кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень. 
Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду. 
За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах “Трофимчук проти України”, “Серявін та інші проти України” обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
За висновком суду, прокурором на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів, у розумінні статей 76-79 ГПК України, доведено наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.
При ухваленні рішення в справі, суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, до яких, зокрема належить, судовий збір.
За частиною 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
За таких обставин з відповідача підлягає стягненню на користь Чернігівської обласної прокуратури 24 224,00грн судового збору.
Керуючись ст. 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд 
В И Р І Ш И В:
Позов заступника керівника Прилуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Відділу освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ” про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 66 157,77 грн задовольнити повністю. 
Визнати недійсною Додаткову угоду № 2 від 23.02.2021 про внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №290256ВЦ від 29.01.2022, укладену між Відділом освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради (код ЄДРПОУ 44055284) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ” (код ЄДРПОУ 41823846).
Визнати недійсною Додаткову угоду № 2 від 17.08.2021 про внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №290256ВЦ від 29.01.2022, укладену між Відділом освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради (код ЄДРПОУ 44055284) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ” (код ЄДРПОУ 41823846).
Визнати недійсною Додаткову угоду № 3 від 26.08.2021 про внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №290256ВЦ від 29.01.2022, укладену між Відділом освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради (код ЄДРПОУ 44055284) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ” (код ЄДРПОУ 41823846).
Визнати недійсною Додаткову угоду № 4 від 28.09.2021 про внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №290256ВЦ від 29.01.2022, укладену між Відділом освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради (код ЄДРПОУ 44055284) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ” (код ЄДРПОУ 41823846).
Визнати недійсною Додаткову угоду № 5 від 28.09.2021 про внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №290256ВЦ від 29.01.2022, укладену між Відділом освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради (код ЄДРПОУ 44055284) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ” (код ЄДРПОУ 41823846).
Визнати недійсною Додаткову угоду № 6 від 27.10.2021 про внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №290256ВЦ від 29.01.2022, укладену між Відділом освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради (код ЄДРПОУ 44055284) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ” (код ЄДРПОУ 41823846).
Визнати недійсною Додаткову угоду № 7 від 05.11.2021 про внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №290256ВЦ від 29.01.2022, укладену між Відділом освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради (код ЄДРПОУ 44055284) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ” (код ЄДРПОУ 41823846).
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ” (пр-т. Перемоги, 126Б, м. Чернігів, 14013; код ЄДРПОУ 41823846) на користь Відділу освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради (код 44055284, 17200, селище Талалаївка Прилуцького району Чернігівської області, вул. Вокзальна, 3) 66 157,77 грн безпідставно отриманих коштів. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ” (пр-т. Перемоги, 126Б, м. Чернігів, 14013; код ЄДРПОУ 41823846) на користь Чернігівської обласної прокуратури (вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000; код ЄДРПОУ 02910114) 24 224,00 грн судового збору. 
Накази видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Повне рішення складено та підписано 04.03.2026.

Суддя А.С.Сидоренко