ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" лютого 2026 р. Справа №910/8996/25
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого судді Кравчук Н.М.
суддів Матущак О.І.
Скрипчук О.С. 
секретар судового засідання Копець Х.А. 

розглянувши апеляційну скаргу  ПАТ "Укрнафта" від 26.11.2025 (вх. №ЗАГС 01-05/3488/25 від 27.11.2025)
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14.11.2025 (повний текст рішення складено та підписано 14.11.2025, суддя Л.М. Неверовська)
у справі № 910/8996/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-монтажне управління “Енергоюжспецстрой”( надалі - ТОВ Будівельно-монтажне управління “Енергоюжспецстрой”), м. Харків
до відповідача Публічного акціонерного товариства “Укрнафта” (надалі - ПАТ “Укрнафта”), м. Київ
про  стягнення заборгованості у розмірі 565 275,58 грн, з яких 559 011,59 грн основного боргу, 4472,09 грн інфляційних втрат, 1791,90 грн 3% річних;
з участю представників:
від позивача в режимі відеоконференції: Мироненко С.С.;
від відповідача в режимі відеоконференції: Малета А.І.; 
ВСТАНОВИВ:
Товариств з обмеженою відповідальністю Будівельно-монтажне управління “Енергоюжспецстрой” звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства “Укрнафта” про стягнення заборгованості за виконанні роботи за договором підряду №13/1904-Р від 23.05.2024 у розмірі 559 011,59 грн, 4 472,09 грн інфляційних втрат, 1791,90 грн - 3% річних та судові витрати (сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу). Позивач просив у відповідності до ч. 10 ст. 238 ГПК України зазначити в рішенні суду про нарахування 3% річних від суми 559 011,59 грн з 19.07.2025 до моменту виконання рішення суду, що розраховується за наступною формулою: 559011,59 грн *З* "У":365:100, де «У» - кількість днів прострочки з 19.07.2025 по дату фактичного виконання рішення суду. 
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідачем неналежним чином виконано умови договору підряду щодо не здійснення оплати за виконані позивачем роботи за актом приймання виконаних будівельних робіт за травень 2025 року за формою КБ-2в на суму 559011,59 грн, внаслідок чого виник борг в сумі 559011,59 грн. За прострочення виконання зобов`язання позивачем на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано відповідачу 4472,09 грн інфляційних втрат та 1791,90 грн 3% річних. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2025 позовну заяву ТОВ «БМУ «Енергоюжспецстрой» до АТ «Укрнафта» про стягнення 565275,58 грн передано за підсудністю до Господарського суду Івано-Франківської області. 
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 15.08.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2025 року у справі № 910/8996/25 позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "Укрнафта" на користь ТОВ «Будівельно-монтажне управління "Енергоюжспецстрой" – 559011,59 грн основного боргу, 3345,13 грн інфляційних втрат, 1791,90 грн 3% річних, 6725,88 грн судового збору, 14970,10 грн витрат на правничу допомогу. Органу (особі), яка здійснюватиме примусове виконання рішення у справі №910/8996/25, нарахувати, в порядку частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України, 3 % річних на фактичну (не сплачену) суму основного боргу, починаючи з 19.07.2025 до моменту повної оплати основного боргу за такою формулою: (СОБ х 3 х КДП) : КДР : 100 = сума відсотків річних, де СОБ - сума основного боргу, 3 - 3 % річних, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році, а також стягнути вказану суму нарахованих відсотків з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", пров. Несторівський, буд. 3-5, м. Київ, 04053 (ідентифікаційний код 00135390) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-монтажне управління "Енергоюжспецстрой", проспект Правди, буд. 10, кім. 27-Е, м. Харків, 61022 (ідентифікаційний код 32951760). В частині стягнення 1126,96 грн інфляційних втрат — відмовлено. 
При ухвалені рішення судом встановлено, що відповідач взятих на себе договірних зобов`язань не виконав, не здійснив оплату за виконані роботи, внаслідок чого утворився борг в сумі 559 011,59 грн, який не спростований відповідачем. Також судом взято до уваги, що акти приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, в яких відображено обсяг виконаних робіт підписані сторонами та скріплені печатками. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення боргу є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Щодо стягнення 1791,90 грн 3% річних, нарахованих за період прострочення з 10.06.2025 по 18.07.2025, то суд, здійснивши перевірку поданого позивачем розрахунку 3% річних, дійшов висновку про правильність його нарахування, тому в цій частині задовольнив позов. Щодо розрахунку інфляційних втрат, то суд зазначив, що позивачем визначено період нарахування інфляційних втрат – з 10.06.2025 по 18.07.2025, однак до розрахунку включено лише червень 2025. Здійснивши перерахунок інфляційних втрат встановлено що до стягнення з відповідача підлягає 3345,13 грн, в решті відмовлено за необґрунтованістю. 
Не погодившись з ухваленим рішенням, ПАТ «Укрнафта» звернулося Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення заборгованості повністю та в частині стягнення витрат на правничу допомогу, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову та заяви про ухвалення додаткового рішення.
Скаржник вважає, що рішення ухвалено з не правильним застосуванням норм матеріального та порушенням процесуального права, з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи. Зокрема, скаржник зазначає, що позивачем заявлено до стягнення остаточну заборгованість по факту виконаних робіт, як різницю між вартістю всіх виконаних підрядником робіт в розмірі 4 532 210,27 грн з ПДВ (3973198,68 грн +559011,59 грн) та їх фактичною оплатою замовником в розмірі 3 973 198,68 грн. Покликається на ч. 3 ст. 844 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. Договірна ціна на виконання робіт договором визначена як тверда (п.2.3. договору). Відтак, вказує, що суд першої інстанції залишив без оцінки той факт, що сторонами договору не вносились зміни до договору в частині внесення змін до твердого кошторису, тобто, не укладався додатковий правочин щодо цього, а відповідно сума робіт в розмірі 4532210,27 грн не свідчить про факт виконаних позивачем робіт у відповідності до умов договору, зокрема, і на суму 5053483,34 грн з ПДВ. Скаржник звертає увагу, що в матеріалах справи відсутній правочин, укладений між сторонами договору про зменшення вартості робіт за цим договором, а акт чи довідка не може бути документом погодження такого зменшення вартості робіт за договором. Отже, вважає, що вимога про стягнення 559 011,59 грн є передчасною та такою, що не відповідає договірним зобов`язанням сторін по договору. 
Позивач – ТОВ «БМУ «Енергоюжспецстрой» у відзиві на апеляційну скаргу від 05.01.2026 заперечує проти доводів скаржника, зазначає, що у відповідності до п.2.5. договору ціна може бути зменшена в бік зменшення за узгодженням сторін без зміни якості робіт. Відповідачем підписано акт приймання виконаних будівельних робіт за травень 2025 року за формою КБ-2в та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою КБ-3, де вказано весь перелік обсягів робіт за договором, що був виконаний на об`єкті, отож вважає, що відповідач погодився про зменшення кошторису. Вказує, що відповідачем не надано жодного доказу, що роботи на об`єкті виконані не в повному обсязі і це є логічним, адже позивачем надані докази повного виконання робіт на об`єкті, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі виконання робіт та довідками. Також зазначає, що відповідач не звертався з претензіями щодо необхідності завершення робіт. На думку позивача, відсутніми є підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача. Повідомляє, що витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції складають орієнтовно 15 000,00 грн, докази понесення яких будуть надані до суду у встановлений ГПК України строк. 
В судове засідання 25.02.2026 в режимі відеоконференції з`явились представники учасників процесу, які надали пояснення по суті апеляційної скарги. 
Вивчивши апеляційну скаргу в сукупності з відзивом на неї, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.
23.05.2024 між ПАТ "Укрнафта" (замовником) та ТОВ «Будівельно-монтажне управління "Енергоюжспецстрой" (підрядником) укладено договір підряду №13/1904-Р (а.с.9-14), згідно з п.1.1. якого у порядку та на умовах, визначених договором, підрядник на свій ризик зобов`язується виконати вказані в пункті 1.2. договору роботи за завданням замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці роботи на умовах, визначених даним договором.
Згідно з п. 1.2. договору найменування робіт: "Реконструкція водопроводу нагнітального ЦППН-КНС-7 (Інв. № 47588) (код 45220000-5 за ДК 021:2015, Інженерні та будівельні роботи)".
Згідно з п. 2.5. договору ціна може бути зменшена в бік зменшення за узгодженням сторін без зміни якості робіт.
Пунктом 2.6. договору визначено умови оплати: авансовий платіж 40% протягом 15 календарних днів з дати отримання від виконавця рахунку та банківської гарантії повернення авансового платежу у розмірі, що покриває суму авансового платежу. Після оплата здійснюється замовником по факту виконаних робіт, як різниця між вартістю виконаних робіт та загальною сумою фактично здійснених платежів із врахуванням авансового платежу за ці роботи, протягом 30 календарних днів з дати підписання сторонами проміжних актів та кінцевого акту приймання виконаних будівельних робіт. Кінцевий акт приймання виконаних будівельних робіт підписується на основі акту готовності об`єкту до експлуатації, підписаного сторонами. 
Згідно з п. 5.1. договору виконання робіт оформляється шляхом підписання сторонами проміжних та кінцевого акту приймання виконаних будівельних робіт (№КБ-2В), який датується останнім днем виконання робіт, і довідки про вартість виконаних будівельних робіт (№КБ-3). В проміжному акті та довідці відображаються обсяги виконаних робіт та їх вартість, підтверджені замовником і виконавцем, які є первинними обліковими документами. В акті та довідці відображаються обсяги виконаних робіт та їх вартість, підтверджені замовником і підрядником, які є первинними обліковими документами.
Акт та довідка складаються підрядником в 2 (двох) оригінальних примірниках, які мають бути підписані, скріплені печаткою підрядника та надані замовнику не пізніше 2 (двох) робочих днів з дати підписання. На підставі зазначених документів замовник проводить розрахунки з підрядником.
21.06.2024 відповідачем сплачено на користь позивача авансовий платіж у розмірі 2021393,34 грн (а.с.33).
18.11.2024 сторонами підписано акт приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2024 року за формою КБ-2в на суму 3973198,68 грн (а.с.35-38, а.с.34 довідка про вартість виконаних будівельних робіт за листопад 2024 року).
26.12.2024 відповідачем сплачено на користь позивача 1 951 805,34 грн (а.с.42).
З урахуванням здійсненого авансового платежу у розмірі 2021393,34 грн, а також сплати коштів у розмірі 1951805,34 грн відповідачем в повному обсязі оплачено виконані роботи за актом приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2024 року за формою КБ-2в на суму 3 973 198,68 грн.
08.05.2025 сторонами підписано та скріплено печатками акт приймання виконаних будівельних робіт за травень 2025 року за формою КБ-2в та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою КБ-3 на суму 559011,59 грн (а.с.43-46). 
Згідно з підписаною керівниками ГКБ (Долина) ПАТ “Укрнафта” службової записки до акту виконаних робіт №2 за травень 2025 року на суму 559011,59 грн, адресованої операційному директору з нафтових сервісів Павлюку М.В., роботи виконані 100% від загального об`єму робіт. До наданих робіт зауважень немає (а.с.53).
Отже, позивачем виконано роботи за договором, які прийняті відповідачем без зауважень, про що свідчить, зокрема: підписаний без зауважень акт приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в за листопад 2024 року (а.с.43-46) та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою КБ-3 на суму 3973198,68 грн (а.с.47), які підписані без зауважент та скріплені печатками сторін. 
Загальна вартість виконаних позивачем та прийнятих відповідачем робіт по договору становила 4 532 210,27 грн з ПДВ.
Однак, в порушення договірних умов, відповідач не здійснив оплату вартості виконаних будівельних робіт за травень 2025 року в сумі 559011,59 грн.
07.06.2025 позивачем на адресу відповідача надіслано вимогу про сплату заборгованості за вих. № ТОВ БМУ ВИХ-890-03-06-25 від 05.06.2025 (а.с.51). Вимога отримана відповідачем 12.06.2025, однак жодної відповіді на вимогу надано не було, а суму боргу не сплачено. 
За прострочення виконання зобов`язання відповідачем за період з 10.06.2025 по 18.07.2025, позивачем на підставі ст. 625 ЦК України нараховано відповідачу - 4472,09 грн інфляційних втрат та 1791,90 грн 3% річних (а.с.56). 
Наведені обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
При ухваленні постанови суд апеляційної інстанції виходив з такого.
Відповідно частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника його виконання. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. 
Частиною 1 ст. 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. 
Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. 
Як зазначалося вище, що між сторонами існували правовідносини по договору підряду №13/1904-р від 23.05.2024, за яким позивачем виконано роботи, однак, відповідачем не здійснено оплати за травень 2025 року на суму 559 011,59 яка, внаслідок чого утворився вказаний борг. 
Відповідач, оскаржуючи рішення суду, зазначає, що сторонами договору не вносились зміни до договору в частині ціни твердого кошторису, тобто, не укладався додатковий правочин щодо нього, а відповідно сума робіт в розмірі 4532210,27 грн не свідчить про факт виконаних позивачем робіт у відповідності до умов договору, зокрема, і на суму 5 053 483,34 грн з ПДВ. 
Пунктом 2.2. договору встановлено, що ціна робіт визначається у відповідності до договірної ціни – додаток №4, що є невід`ємною частиною даного договору. Договірна ціна на виконання даних робіт є твердою (п.2.3. договору). 
Згідно з п. 2.4. договору покращення підрядником якості робіт допускається за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в п.2.1. договору. Ціна може бути змінена в бік зменшення за узгодженням сторін без зміни якості робіт (п.2.5 договору). 
Згідно з ч.1 ст. 845 Цивільного кодексу України підрядник має право на ощадливе ведення робіт за умови забезпечення належності їх якості. 
Частиною 2 ст. 845 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження погіршення якості роботи.
В свою чергу , на підставі п.2.5. договору та ч.1 ст. 845 ЦК України, позивач вказує, що роботи виконані ним з економією грошових коштів, що призвело до зменшення кошторису. 
Як встановлено судом, відповідачем підписано акт приймання виконаних будівельних робіт за травень 2025 року за формою КБ-2в та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою КБ-3, де зазначено весь перелік обсягів робіт за договором, що був виконаний на об`єкті.
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач погодився на зменшення кошторису. 
Згідно з ч.1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. 
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 ГПК України). 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що твердження скаржника щодо невиконання позивачем всього обсягу робіт на об`єкті за договором ґрунтується виключно на підставі аналізу ціни договору та вартості фактично виконаних робіт, що зазначена в акті. 
В свою чергу, відповідач не надає належних та допустимих доказів в розумінні ст. 76, 77 ГПК України на підтвердження своєї позиції щодо неповного виконання позивачем робіт на об`єктів.
В матеріалах справи наявна копія службової записки до акту виконаних робіт №2 за травень 2025 року на суму 559 011,59 грн (в т. ч. ПДВ 93 168,60 грн), контрагент – ТОВ БМУ «Енергоюжспецстрой» № та дата договору 13/1904-Р від 23.05.2024 опис виконаних робіт /послуг «реконструкція водопроводу нагнітального ЦППН-КНС-7 (інв. №47588); роботи виконані 100% від загального об`єму робіт; до наданих робіт – без зауважень; структурний підрозділ НГВУ «Долинанафтогаз», Цех підготовки та перекачки нафти (а.с.53). Дана службова записка підписана - керівником ГБК (Долина) Васютин А.В. та інженером ГБК (Долина) ПАТ «Укрнафта» Соломчак Б.Б. 
З врахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість доводів скаржника про те, що позовна вимога про стягнення 559 011,59 грн є передчасною та такою, що не відповідає договірним зобов`язанням сторін по договору. 
Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено факт порушення відповідачем свого зобов`язання з оплати позивачу вартості виконаних підрядних робіт, відповідно до чого задоволено позовні вимоги в частині 559 011,59 грн. 
Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Окрім суми основної заборгованості позивачем заявлено до стягнення 4472,09 грн інфляційних втрат, нарахованих за період прострочення - з 10.06.2025 по 18.07.2025 та 1791,90 грн. 3% річних, нарахованих за період прострочення з 10.06.2025 по 18.07.2025.
Щодо розрахунку 3% річних, то судом першої інстанції встановлено його арифметичну і методолічну правильність, в частині чого скаржником в апеляційній скарзі не зазначається про його необґрунтованість. 
В частині стягнення інфляційних витрат з 10.06.2025 по 18.07.2025, то судом здійснено перерахунок інфляційних витрат з урахуванням методики розрахунку інфляційних втрат і встановлено, що правильний розмір є 3345,13 грн, який і було задоволено до стягнення судом, а в решті відмовлено за необґрунтованістю. Скаржником в апеляційній скарзі цього не оскаржується. 
У позовній заяві позивачем, керуючись ч.10 ст. 238 ГПК України, заявлено клопотання про нарахування 3% річних на суму 559 011,59 грн з 19.07.2025 до моменту виконання рішення суду, яке правомірно задоволено судом, і скаржник не наводить в апеляційній скарзі обґрунтувань щодо неправомірності задоволення такого клопотання. 
В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення місцевого господарського суду і в частині стягнення витрат на правову допомогу, однак не наводить підстав та не обґрунтовує в чому саме полягає незаконність рішення в частині стягнення 14 970,10 грн витрат на правничу допомогу. 
Отже, за наслідками апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення судова колегія констатує, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують фактів та висновків, покладених в основу рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14.11.2025 року у справі № 910/8996/25, а зводяться до різного трактування матеріалів справи та положень законодавства.
За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч.ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд 
ухвалив:
1. Апеляційну скаргу ПАТ «Укрнафта» - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14.11.2025 у справі № 910/8996/25 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. ст. 287-288 ГПК України. 
5. Справу повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук 

Судді О.І. Матущак

О.С. Скрипчук