КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 367/2124/25 Головуючий 1-ї інстанції: Третяк Я.М.
Провадження №33/824/5098/2025 Доповідач: Яковлева В.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Яковлева В.С., з секретарем судового засідання - Родіоновою К.Є., за участю захисника - адвоката Воронюк Л.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника - адвоката Воронюк Лілії Романівни на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 16 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В

Цією постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Провадження в справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.
Накладено на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, захисник Воронюк Л.Р. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ірпінського міського суду Київської області від 16 вересня 2025 року у справі №367/2124/5. Постановити нову постанову, якою закрити провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального і процесуального права. 
Зазначає, що 24.03.2025 стороною захисту подано клопотання про направлення матеріалів для доопрацювання. 11.04.2025 року винесено постанову про повернення для доопрацювання до ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області для усунення недоліків протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД №791480 від 14.02.2025, ААД №793708 від 14.02.2025 року, ААД №793735 від 14.02.2025 року відносно ОСОБА_1 та постановлено усунути недоліки: невірно вказана адреса вчинення адміністративного правопорушення. 22.05.2025 року матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 після доопрацювання повернуто до Ірпінського міськрайонного суду. Таким чином, матеріали справи повернуто до суду з пропущеним строком. 
Захисником було виявлено, що до матеріалів лише додатково долучено рапорт поліцейського в якому зазначено, що при складанні протоколу серії ААД №791480 за ст.124 було зазначено в графі місця скоєння помилкову адресу, а саме: АДРЕСА_2 . Таким чином, на думку захисника, зазначений протокол повернувся до суду без усунення жодних недоліків. Стосовно двох інших протоколів пояснень не було.
Такі обставини позбавляють суд можливості визначити суть адміністративного правопорушення та пред`явленого обвинувачення.
Отже, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено документів щодо здійснення перевірки та прийняття відповідних рішень на підставі рапорту щодо виявлення недоліків у протоколі про адміністративне правопорушення, що не дає змоги пересвідчитись, що працівником поліції було виконано вимоги Інструкції. Як вбачається з матеріалів справи, жодних рапортів на виправлення недоліків немає. Натомість, адміністративний матеріал містить рапорт поліцейського від 20.05.2025, у якому також міститься рукописна інформація про місце вчинення адміністративного правопорушення.
Щодо письмових пояснень ОСОБА_2 , захисник зазначає про те, що йому нічого невідомо про вчинення так званого правопорушення ОСОБА_1 , а лише вказано про те, що він залишив свій автомобіль Hyndai Matrix н.з. НОМЕР_1 на парковці поблизу будинку 116 по вул. Мечникова, м. Ірпінь. Таким чином, суд помилково прийшов висновку про те, що ОСОБА_2 надав пояснення, які підтверджують провину ОСОБА_1 .
Разом з тим, суд не взяв до уваги заяви потерпілих, які надавалися безпосередньо до суду, а саме ОСОБА_3 від 15.03.2025 р., Алейнова від 15.03.2025 р. та самого ОСОБА_1 . Також, судом не надано належної оцінки поясненням ОСОБА_4 , яка є дружиною ОСОБА_1 .
Крім того, в судовому засіданні не надано оцінку відеозаписам, зокрема: VP_0194772.
Захисник звертає увагу, що 14.02.2025 року о 01 год. 48 хв. в м. Ірпіннь по вул. Мечникова 116, ОСОБА_1 не був водієм транспортного засобу, автомобіля DodgeJourney н.з.     НОМЕР_2 та не керував даним транспортним засобом, а тому не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124, ст.122-4 та ч.1 ст.130 КУпАП. Долучений до матеріалів справи відеозапис, на якому зафіксовано розмову ОСОБА_1 та працівників поліції в м. Ірпінь на вулиці Мечникова 116, також моменту зупинки транспортного засобу не містить.
Захисник зазначає, що з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що він не є безперервним, а тому не може бути належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зауважує, що ОСОБА_1 на відео повідомив працівникам поліції, що погоджується пройти освідування на приладі «Драгер». В графі «Огляд проводився за допомогою» вказано «відмовився» при цьому вказано, що особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив поліцейський Мартинюк Д.С., однак, підписи ОСОБА_1 та свідків у разі відмови від підпису - відсутні.
Разом з тим, після складання протоколу, ОСОБА_1 надали направлення до Ірпінської міської лікарні на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, хоча до переліку закладів, яким надано право на проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Департаменту охорони здоров`я Київської ОДА від 11.04.2019 №343-адм, саме цей медичний заклад включено не було.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що 14.02.2025 о 02 год 10 хв водій ОСОБА_1 керував автомобілем Dodje Joirneyд.н.з. НОМЕР_3 , рухався по вул. Мечнікова, 2П у м. Ірпені Бучанського району Київської області, під час об`їзду автомобілів Hyndaiд.н.з. НОМЕР_1 та Subaru д.н.з. НОМЕР_4 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення, внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 13.3 Правил дорожнього руху.
Також, 14.02.2025 о 02 год 10 хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем Dodje Joirneyд.н.з. НОМЕР_3 , рухався по вул. Мечнікова, 2П у м. Ірпені Бучанського району Київської області, скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснивши наїзд на автомобілі Hyndaiд.н.з. НОМЕР_1 та Subaru д.н.з. НОМЕР_4 , що стояли, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху.
Крім того, 14.02.2025 о 02 год 10 хв водій ОСОБА_1 керував автомобілем Dodje Joirneyд.н.з. НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), рухався по вул. Мечнікова, 2П у м. Ірпені Бучанського району Київської області. При цьому, водій ОСОБА_1  від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 та ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, зокрема: даними протоколів про адміністративні правопорушення (а.с.1-4), даними схеми місця ДТП (а.с.5), письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с.7), рапортом поліцейського СРПП ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області сержанта поліції Дшилевого Є.О. від 20.05.2025 (а.с.44; відеозаписом подій, що відбулися 14.02.2025 (а.с.12); даними акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 14.02.2025 (а.с.11).
Доводи захисника про сплив строків притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є необґрунтованими. Провадження за ст.124 та ст.122-4 КУпАП було закрито судом першої інстанції на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, встановлених ст.38 КУпАП.
Водночас, відповідно до ч.6 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення. З огляду на те, що правопорушення було вчинене 14.02.2025 року, а постанова суду першої інстанції ухвалена 16.09.2025 року, строки притягнення до адміністративної відповідальності дотримані.
Твердження захисника про те, що протоколи повернулися до суду без усунення будь-яких недоліків, не відповідає фактичним обставинам справи.
Матеріали справи містять рапорт працівника поліції (а.с.44), у якому чітко зазначено причину допущеної помилки та уточнено місце вчинення адміністративного правопорушення. Виправлення технічної помилки щодо адреси місця події не змінює суті обвинувачення, не впливає на кваліфікацію дій особи та не порушує її права на захист. Водночас КУпАП не містить вимоги щодо обов`язкового складення нового протоколу у разі уточнення окремих відомостей, якщо такі уточнення не погіршують становище особи та не змінюють фактичні обставини правопорушення.
Доводи захисника про те, що наявні недоліки унеможливлюють встановлення суті адміністративного правопорушення та пред`явленого обвинувачення, є надуманими. 
Із матеріалів справи вбачається, що протоколи містять відомості про: дату та час події, місце вчинення правопорушення, дані особи, яка притягується до відповідальності, суть інкримінованих правопорушень, посилання на відповідні статті КУпАП. Таким чином, сукупність наявних доказів дозволяла суду першої інстанції встановити всі істотні обставини справи та надати їм належну правову оцінку. 
Посилання захисника на те, що пояснення ОСОБА_2 не підтверджують провину ОСОБА_1 , є непереконливими. Суд першої інстанції не покладався виключно на письмові пояснення ОСОБА_2 , а оцінив їх у сукупності з іншими доказами. Відсутність у поясненнях прямого твердження про момент зіткнення не свідчить про відсутність складу правопорушення та не виключає відповідальності ОСОБА_1 .
Доводи захисника про те, що суд не надав оцінки заявам потерпілих та поясненням ОСОБА_4 , є необґрунтованими. Показання свідка ОСОБА_4 , яка стверджувала, що саме вона керувала транспортним засобом, суд першої інстанції оцінив критично, оскільки свідок не має права керування транспортним засобом та її пояснення не узгоджуються з іншими доказами справи. Апеляційний суд погоджується з наданою оцінкою та вважає її правильною.
Твердження, що відеозапис не є безперервним, а тому не може бути належним та допустимим доказом, є безпідставним. Закон не вимагає долучення до матеріалів всього відеозапису. Необхідним є момент проходження огляду на стан сп*яніння або відмова від такого. Тоді як в даному випадку саме цей доказ підтверджує: перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу (момент відеозапису 0:00:06); повідомлення поліцейського про вчинення ДТП із двома автомобілями (0:03:10); відсутність заперечень з боку ОСОБА_1 щодо факту керування; відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (момент відеозапису 0:16:10); відмову від підписання протоколу (момент відеозапису 0:16:17).
Таким чином, підстав вважати, що відеозапис є неналежним та недопустимим доказом не вбачається.
Посилання захисника на те, що Ірпінська міська лікарня не входить до відповідного переліку, не має правового значення у цій справі, оскільки відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП у даному випадку настала у зв`язку з відмовою від проходження огляду, що є самостійною підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від подальшого направлення до медичного закладу.
Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Висновки суду першої інстанції є вмотивованими, обставини встановлені правильно з урахуванням наявних доказів, яким надано належну оцінку, у зв`язку із чим підстав для закриття провадження у справі не встановлено.
Керуючись ст.ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Воронюк Лілії Романівни - залишити без задоволення. 
Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 16 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1  - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.С. Яковлева