20.02.26        Справа № 469/1004/24
1-кп/469/92/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року с-ще Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №62023150010000461 від 10 травня 2023 року за обвинуваченням 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ізобільне Нижньогірського району Кримської області, громадянина України, освіта середня, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , перебуває у фактичних шлюбних стосунках, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, інвалідності не має, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за призовом під час мобілізації гранатометником 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 вересня 2023 року за ч.4 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років з іспитовим строком на 2 роки; ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 квітня 2025 року звільнення від відбування покарання з випробуванням скасоване з направленням засудженого до місця відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 
обвинувачений ОСОБА_3 (в режимі відеоконференцзв"язку)

Суд визнає доведеним, що солдат ОСОБА_3 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 7 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , 16 квітня 2023 року приблизно о 08.00 год., більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов"язків військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, самовільно залишив місце служби - тимчасове місце дислокації військової частини НОМЕР_1 біля АДРЕСА_3 та незаконно перебував поза її межами, проводячи час на власний розсуд, не пов"язуючи його з виконанням обов"язків військової служби, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце несення служби, по теперішній час.
Зазначене діяння суд кваліфікує за ч.5 ст.407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.
Кримінальне правопорушення є умисним і закінченим.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість визнав повністю відповідно до викладених у обвинувальному акті обставин, суду пояснив, що у 2023 році під час проходження військової служби в ЗСУ вирішив залишити військову частину через проблеми у доньки, повідомив командира, але його не відпустили з військової частини, тому він 2 місяці самовільно був відсутній на військовій службі та займався власними справами, про себе нікого не повідомляв.
Враховуючи, що обвинувачений розкаявся у вчиненому, повністю визнав свою винуватість та обставини, викладені в обвинувальному акті, за відсутності заперечень учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо викладених у обвинувальному акті обставин, які ніким не оспорюються, враховуючи, що зміст цих обставин зрозумілий учасникам судового провадження, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та документів, що характеризують обвинуваченого і впливають на покарання.
Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Обставиною, що пом"якшує покарання, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Суд не враховує обставиною, яка пом`якшує покарання, зазначене у обвинувальному акті щире каяття обвинуваченого, оскільки обвинувачений, хоча й визнав свою винуватість у повному обсязі, свого ставлення до вчиненого діяння не висловив, заходів до усунення його наслідків та припинення протиправної поведінки не вживав.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, яке є умисним та відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який інвалідності та тяжких захворювань не має, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Підстави для застосування ст.ст.69, 75 КК України судом не встановлені та за змістом вказаних статей вони не застосовуються у разі вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.407 КК України, вчинених в умовах воєнного стану.
Оскільки ОСОБА_3 вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 вересня 2023 року визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з іспитовим строком на 2 роки, та ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 квітня 2025 року звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням скасоване з направленням засудженого до місця відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, покарання ОСОБА_3 слід визначити відповідно до положень ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України до остаточно призначеного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень зараховується покарання, відбуте частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Відповідно до повідомлення ТУ ДБР у м.Миколаєві від 26 серпня 2025 року, на підставі розпорядження про виконання ухвали Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_3 затримано 14 серпня 2025 року; на час ухвалення вироку ОСОБА_3 відбуває покарання у виді позбавлення волі, призначене за вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 вересня 2023 року, тому підстави для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого не вбачаються. 
Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді п"яти років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань у виді позбавлення волі, призначених за цим вироком та за вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 вересня 2023 року, визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців.
Строк відбування покарання обчислювати з дати набрання вироком законної сили, на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_3 частково відбуте покарання у виді позбавлення волі за вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 вересня 2023 року.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя