СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

ун. № 759/29742/25
пр. № 1-кп/759/752/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2026 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №12025100000001186 від 19.09.2025 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Тернопіль, громадянин України, з вищою освітою, фізична особа-підприємець, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2019 р.н. та непрацездатну матір 1952 р.н., зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, 
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
19 вересня 2025 року, о 07 год 59 хв, ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen T-Roc», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Озерна, с. Петропавлівська Борщагівка Київської області, виїхав на Кільцеву дорогу м. Києва, яка має 5 смуг для руху в його напрямку та, наближаючись до місця для розвороту в бік вул. Перемоги у м. Києві, розташованого поблизу будинку №12-А зупинився в третій смузі руху та став чекати зручного моменту щоб перестроїтись в четверту смугу руху.
У цей час позаду автомобіля «Volkswagen Т-Roc» в попутному напрямку в межах четвертої смуги з п`яти наявних проїзної частини вул. Кільцева дорога зі сторони Берестейського проспекту в напрямку вулиці Перемоги у місті Києві рухався автомобіль «Toyota Саmry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 .
Під час руху водій ОСОБА_3 допустив порушення вимог п.п. 1.3, 1.5, підпункту «б» п. 2.3, п.п. 10.1, 10.4 ПДР України, відповідно до яких:
- п. 1.3 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;
- п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- підпункт «б» п. 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим транспортом у дорозі;
- п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п. 10.4 перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_3 виявились у тому що він, керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Т-Roc», реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи обізнаним, що перед зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, усвідомлюючи, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися, а також перед розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку маючи об`єктивну змогу спостерігати за рухом попутних транспортних засобів та обрати безпечні прийоми керування, не зміг вірно оцінити дорожню обстановку та її зміни, відволікся від керування транспортним засобом у дорозі, не впевнився, що зміна напрямку руху ліворуч буде безпечною, маючи намір здійснити розворот поблизу вулиці Перемоги у м. Києві, який розташовувався в п`ятій смузі руху, змінив напрямок руху вліво, та став перелаштовуватися з третьої в четверту смугу, де здійснив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Саmry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який наближався до транспортного засобу позаду в попутному напрямку, в межах четвертої смуги. Після зіткнення із автомобілем «Volkswagen Т-Roc», реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , продовжив свій рух у некерованому стані, виїхав за межі лівого краю проїзної частини та здійснив наїзд на металевий відбійник.
В результаті даної дорожньо-транспортної події водій автомобіля марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження, від яких настала його смерть. 
Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 1.3, 1.5, п. 2.3 «б», 10.1, 10.4 «б» ПДР України знаходяться у прямому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_6 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив, що відомості, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. 
Показав, що постійно проживає з сім`єю та працює у м. Тернополі. Має більше 20 років водійського стажу. Напередодні події приїхав з сином до м. Києва для участі у спортивних змаганнях. Поселилися у готелі «Верховина», що поблизу Кільцевої дороги. Вранці, керуючи автомобілем «Volkswagen Т-Roc», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїжджав на Кільцеву дорогу і далі треба було повернути в бік с. Чайки. В автомобілі крім нього знаходився також його син. Рух здійснював згідно підказок навігатора, оскільки останній раз у Києві був ще до 2022 року. Виїхавши на Кільцеву дорогу зрозумів, що йому треба перелаштуватися вліво для розвороту, рух був дуже щільний, тому він рухався повільно. В якийсь момент справа дуже гучно засигналила вантажівка, від чого його син злякався, а він розгубився, оскільки не звик до такого насиченого дорожнього руху. Далі він подивився в ліве бокове дзеркало, перешкод не побачив, відновив рух, перелаштовуючись в сусідню ліву смугу, однак в цей момент сталося зіткнення з автомобілем, який рухався сусідньою лівою смугою. Від удару цей автомобіль вилетів з проїжджої частини, врізався у відбійник та загорівся. ОСОБА_3 вибіг з автомобіля, намагався гасити пожежу в іншому автомобілі, далі прибули працівники екстрених служб, однак потерпілого врятувати не вдалося. Свою вину визнає повністю, щиро кається, шкодує що так трапилось, до вчиненого ставиться критично. 
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони у такому випадку позбавляються права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Разом з цим, з метою перевірки обставин дорожньо-транспортної пригоди судом у судовому засіданні досліджені відеозаписи з камер зовнішнього відеоспостереження, дані яких співпадають з фактичними обставинами ДТП, викладеними в обвинувальному акті, та з показаннями обвинуваченого. 
Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження інших доказів по даному кримінальному провадженню за кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, за згодою учасників кримінального провадження, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю, а його неправомірні дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого. 
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, характеризуючі дані про його особу, сімейний стан, вік обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, отже відсутні сумніви в його осудності. ОСОБА_3 має вищу освіту, займається підприємницькою діяльністю як ФОП, одружений, дружина є особою з інвалідністю 2 групи, має на утриманні неповнолітню дитину 2019 р.н. та непрацездатну матір 1952 р.н., зареєстрований та постійно проживає у м. Тернополі, за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності притягається вперше. 
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, яке виразилося в наданні правдивих показань, жалю про вчинене, готовності понести заслужене покарання.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено. 
На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, відсутність у кримінальному провадженні потерпілого, позицію прокурора, який вважав можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, що для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів йому слід призначити основне покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі в середньому розмірі.
Суд також вбачає підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та визначення йому іспитового строку в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України. При цьому суд враховує щире каяття обвинуваченого; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; наявність на його утриманні неповнолітньої дитини та непрацездатної матері, яка потребує постійного догляду; інвалідність його дружини; матеріальну допомогу, надану цивільній дружині загиблого; позитивну характеристику з місця проживання; надання благодійної допомоги на потреби Національної Гвардії України на суму 100 тис. грн.; притягнення його до кримінальної відповідальності вперше. 
Саме таке основне покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, на думку суду, буде справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Водночас, враховуючи ступінь (грубість) допущених ОСОБА_3 порушень правил дорожнього руху, які призвели до смерті потерпілого, які також супроводжувалися невиправданим створенням аварійної обстановки для інших учасників руху в період ранкового часу-пік на одній з найбільш навантажених транспортних артерій м. Києва, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на два роки.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Питання щодо витрат, пов`язаних із проведенням експертиз по кримінальному провадженню, суд вирішує на підставі ст. 124 КПК України.
Запобіжний захід під час судового розгляду обвинуваченому не обирався, підстав його обрання на цей час суд не вбачає. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати в розмірі 23 176 (двадцять три тисячі сто сімдесят шість) гривень 40 копійок за проведення експертиз під час досудового розслідування.
Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні:
-автомобіль «Volkswagen T-Roc», реєстраційний номер НОМЕР_3 , - повернути законному володільцю; 
-автомобіль «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , - повернути законному володільцю. 
На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя           ОСОБА_1