Справа № 331/5021/25
Провадження № 2/331/1725/2026

РІШЕННЯ
іменем України
22.04.2026 

Олександрівський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Фісун Н.В., за участю секретаря судового засідання Коростельової К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за 
позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2023437295 від 05.04.2019 в розмірі 70 324,54 грн, посилаючись на неналежне виконання своїх зобов`язань з боку відповідача.
В обґрунтування позову зазначено, що 05.04.2019 між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 2023437295, відповідно до якого остання отримала кредитні кошти в розмірі 49 500,00 грн з нарахуванням процентів за користування кредитними коштами в розмірі 10 % річних зі строком кредитування.
20.08.2021 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладений Договір факторингу № 20/08/21, згідно якого ПЕРВІСНИЙ КРЕДИТОР – АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОТП БАНК» відступив на користь НОВОГО КРЕДИТОРА – ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» права вимоги за Кредитним договором №2023437295 від 05.04.2019 року, продукт (CARD), укладеним між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 , разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.
Згідно Договору факторингу до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача в сумі 70 324,54 грн.
Позивач стверджує, що на момент подання позовної заяви зобов`язання з приводу повернення кредитних коштів за кредитним договором відповідачем не виконано ані первісному кредитору, ані новому, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості, а також понесені ним судові витрати.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 01.09.2025, справу передано судді Жуковій О.Є.
Ухвалою Олександрівського районного суду Запоріжжя від 02.09.2025 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов.
Згідно повторного протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями 8.10.2025( суддя ОСОБА_2 звільнена з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку) , справу передано судді Фісун Н.В.
Відзив від відповідача до суду не надійшов.
Заочним рішенням 02.12.2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково. Стягнуто з ОСОБА_1   на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 05.04.2019 року №2023437295 в сумі 41 502,33 гривень , сплачений судовий збір у розмірі 1429, 60  гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
25.12.2025 року до суду від представника відповідача адвоката Скользнєвої В.В. надійшла заява про перегляд заочного рішення від 02.12.2025 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
15.01.2026 року від представника позивача надійшли заперечення на заяву про перегляд заочного рішення від 02.12.2025 року ./а.с.110-114/.
28.01.2026 року Ухвалою суду скасовано заочне рішення від 02.12.2025 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено до судового розгляду.
11.02.2026 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву , в якому вказано, що Відповідачка згодна з рішенням Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 02.12 2025 р. в частині скасування комісії за обслуговування кредиту в розмірі 28 822,21 грн. В той же час не заперечує проти суми боргу за кредитом в розмірі 41 502,33 грн. Проте, заперечує щодо стягнення з неї суми судового збору та витрат на правничу допомогу у зв`язку із тим, що на час судового розгляду в суді ТОВ «Цикл Фінанс» увесь час вводили її в оману. Як вже було зазначено раніше, Заявниця нічого не знала про наявність судової справи на розгляді в Олександрівському районному суді м. Запоріжжя. В той же час, вона знала про наявність в неї заборгованості за кредитним договором та мала наміри її погашати. Так, внаслідок досудових перемовин з кредитором 06.11.2025 р. ТОВ «Цикл фінанс» видало гарантійний лист ОСОБА_1 відповідно до якого було погоджено графік здійснення платежів ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс». Відповідно до умов гарантійного листа в разі здійснення платежів погоджених в графіку ТОВ «Цикл Фінанс» не матиме жодних претензій щодо договору №2023437295 від 05.04.2019 р. Відповідно до гарантійного листа графік платежів виглядає наступним чином:
1. До 29.11.2025 р. – 14 086,00 грн.
2. До 29.12.2025 р. – 14 086,00 грн.
3. До 29.01.2026 р. – 14 087,00 грн.
Загалом: 42 259,00 грн.
Також як гарантія того, що ТОВ «Цикл Фінанс» не звернеться до суду з відповідною позовною заявою додатково до суми боргу за кредитним договором в розмірі 42 259,00 грн. ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання по сплаті до 28.02.2026 р. сплатити правничу допомогу в розмірі 8 422,40 грн. Загальна сума за гарантійним листом: 50 681,40 грн. Станом на сьогодні, Заявниця виконувала свої зобов`язання перед кредитором належним чином, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями:
30.09.2025 р. на суму 8000 грн. (платіжна інструкція 1.332513523.1);
15.10.2025 р. на суму 6000 грн. (платіжна інструкція 2.355688973.1);
13.11.2025 р. на суму 14086,00 грн. (платіжна інструкція 2.399603863.1);
15.12.2025 р. на суму 14086,00 грн. (платіжна інструкція 2.448968855.1);
Загалом: 42 172 грн. (сплата відбулась після звернення кредитора до суду).
Під час систематичних перемовин із кредитором Заявницю неодноразово запевняли, що за умови належного виконання зобов`язань, визначених гарантійним листом, ТОВ «Цикл Фінанс» утримається від звернення до суду з відповідною позовною заявою. Незважаючи на це, станом на сьогодні існує судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким Заявницею вже фактично сплачено майже всю суму, визначену судом. Така ситуація створює реальні та обґрунтовані ризики отримання Позивачем виконавчого листа і повторного звернення до органів примусового виконання з метою повторного стягнення коштів за тим самим зобов`язанням. Зазначені дії кредитора суперечать досягнутим домовленостям сторін, порушують принципи добросовісності та розумності у цивільних правовідносинах і фактично спрямовані на отримання необґрунтованої майнової вигоди за рахунок Відповідачки. Отже, Відповідачка вважає, що заборгованість повністю погашена, а тому просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Додатково Заявниця вважає, що вимога стягнення з неї судового збору та витрат на правничу допомогу на користь кредитора є необґрунтованою та підлягає відмові. Прохає суд у задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити в повному обсязі.  Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.
У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідачка та представник відповідачки до суду на з`явилися, подали заяву про розглядати справу без їх участі,
Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.
Відповідно дост.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно доч.5 ст.263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідност.1054 ЦК України банк зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин по кредитних договорах застосовуються положення ст.ст.1046-1053 ЦК України, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.
За змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовим ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду.
Згідно з абз. 2 ч. 1ст. 1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє прав грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Відповідно до ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитор переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідност.1050 ЦК України якщо позичальник вчасно не повернув суму боргу, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно дост.625 ЦК України.
Відповідно до ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонам.
Згідно зі ст.ст.525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Судом встановлено, що 05.04.2019 між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 2023437295, відповідно до якого остання отримала кредитні кошти в розмірі 49 500,00 грн з нарахуванням процентів за користування кредитними коштами в розмірі 10 % річних зі строком кредитування.
Після підписання Кредитного договору відповідач власним підписом засвідчив факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена Кредитним договором.
Відповідно до виписки по особистому рахунку відповідача, вбачається, що АТ «ОТП Банк» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок боржника як це передбачено умовами Кредитного договору та підтверджується факт користування відповідачем кредитними коштами, а також внесення ним коштів на часткове погашення кредитної заборгованості.
Виходячи з вищезазначеного при укладанні Кредитного договору АТ «ОТП Банк» виконав всі передбаченні умови договору, а саме ознайомив відповідача з умовами Кредитного договору, надав в тимчасове користування кредитні кошти в зазначеному розмірі.
20.08.2021 року між АТ «ОТП Банк » та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір факторингу №20/08/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за Кредитним договором.
З витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 20/08/21 від 20 серпня 2021 року встановлено, що ОСОБА_1 є в переліку та має заборгованість за кредитним договором № 2023437295, у розмірі 70 324,54 грн (а.с. 10).
Таким чином, ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право належного кредитора до відповідача за кредитним договором №2023437295.
На дату звернення ТОВ «Цикл Фінанс» до суду борг за Кредитним договором становить 70 324,54 грн., заборгованість по тілу кредиту 36 213,29 грн., 5289,04 грн.-заборгованість по відсотках, 28 822,21 грн. - заборгованість по комісії.
Щодо стягнення заборгованості по комісії, суд зазначає наступне.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У кредитному договорі від 05.04.2019 року №2023437295, укладеному між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_1 визначено щомісячну комісію за обслуговування кредиту 3,3% від суми кредиту.
Однак у вказаному кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.
Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічних висновків у справі з подібними правовідносинами дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21.
У пунктах 74, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі №916/3156/17 сформульовано висновки про те, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.
Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину.
Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги і заперечення й вирішити спір по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.
Велика Палата Верховного Суду наголошувала, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.
Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, пункт 6.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, пунктах 33.4.-33.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19.
Ураховуючи вищезазначене, відсутні підстави для стягнення з відповідача простроченої заборгованості по комісії у сумі 28 822,21 грн, а тому в цій частині позову слід відмовити.
Суд враховує, що відповідач не надав своїх обґрунтованих заперечень щодо відсутності заборгованості перед позивачем.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» у цій справі підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 05.04.2019 року №2023437295 в сумі 41 502,33 грн, яка складається з: заборгованість по тілу кредиту 36 213,29 грн., 5289,04 грн. - заборгованість по відсотках.
Судом встановлено, що на момент ухвалення судового рішення відповідачка виконувала свої зобов`язання перед кредитором належним чином, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями:
30.09.2025 р. на суму 8000 грн. (платіжна інструкція 1.332513523.1);
15.10.2025 р. на суму 6000 грн. (платіжна інструкція 2.355688973.1);
13.11.2025 р. на суму 14086,00 грн. (платіжна інструкція 2.399603863.1);
15.12.2025 р. на суму 14086,00 грн. (платіжна інструкція 2.448968855.1);
Загалом: 42 172 грн. (сплата відбулась після звернення кредитора до суду). Тобто заборгованість у розмірі 41 502,33 грн. ОСОБА_1 сплачено у повному обсязі.
Щодо витрат на правову допомогу.
Частиною 1 статті 133ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч. 1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Приписами ч. 2 ст.137ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Крім того, позивач також поніс витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 6000,00 гривень та відповідачка понесла витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 8000,00 гривень.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно ч. 4ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Цикл Фінанс» та Адвокатом Кеню Д.В. було надано Ордер на надання правничої допомоги у зв`язку з чим ТОВ «Цикл Фінанс» було понесено відповідні витрати для звернення до суду.
У попередній (орієнтований) розрахунок за надану адвокатом професійну правничу допомогу включені наступні послуги: правовий аналіз обставин спірних правовідносин - 500 грн.; підготовка позовної заяви – 5000,00 грн. , формування додатків – 500,00грн. Тобто загальна сума понесених витрат за надані послуги Адвоката становить 6000,00 грн.
З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та Адвокатом Скользнєвою В.В. укладено 23.12.2025 року Договір про надання правничої допомоги, долучено акт здачі-прийняття наданих послуг від 23.12.2025 року у розмірі 8000,00грн. та квитанція до прибуткового касового ордеру від 01.09.2025 року.
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також — чи була їх сума обґрунтованою.
З огляду на зазначене, враховуючи фактичний обсяг наданих адвокатом Кеню Д.В. юридичних послуг, співмірність суми витрат із складністю справи та відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), часткове задоволення позовних вимог, суд доходить висновку, що дана справа є незначної складності й не потребувала заявленого позивачем часу для підготовки процесуальних документів адвокатом, виходячи з заявлених вимог, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу на стадії розгляду у розмірі 6000,00 грн підлягають задоволенню частково у розмірі 2000,00 грн, стягнувши зазначену суму з відповідача.
Враховуючи фактичний обсяг наданих адвокатом Скользнєвою В.В. юридичних послуг, співмірність суми витрат із складністю справи та відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), вимоги про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу на стадії розгляду у розмірі 8000,00 грн підлягають задоволенню частково у розмірі 2000,00 грн, стягнувши зазначену суму з позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Таким чином з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1429, 60 грн. 
Судом встановлено, що на момент ухвалення судового рішення відповідачка частково сплатила суму судового збору у розмірі 669,67 грн., тобто необхідно стягнути з відповідачки судовий збір у розмірі 759,93 грн.

Керуючись ст.ст.12,13,81,89,141,247,263,264,280-282 ЦПК України, ст.ст.625,1050 ЦК України, суд,- 

УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1   (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (юридична адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, код ЄДРПОУ 43453613) сплачений судовий збір у розмірі 759,93 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 гривень .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (юридична адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, код ЄДРПОУ 43453613) на користь ОСОБА_1   (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 гривень .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 22.04.2026 року.

Суддя: Н.В.Фісун