Справа № 136/2020/25
провадження № 2/136/769/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року    м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,
за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,
учасників справи:
позивача ОСОБА_1 
представника позивача – адвоката Сердечнюк М.В. ( у режимі відеоконференції)
представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Юшкевич Є.Ю. ( у режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зменшення розміру стягуваних аліментів,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2025 із позовом до суду звернувся ОСОБА_1 (позивач), який просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_3 (відповідач 1) на утримання дитини — ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на користь ОСОБА_4 (відповідач 2) на утримання дитини — ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Позов мотивовано тим, що з позивача стягнуто аліменти на обох дітей у розмірі по 1/4 частки доходу. Станом на день подання позову він продовжує нести обов`язок щодо їх сплати та сумлінно виконує його, що підтверджується довідками органів державної виконавчої служби. Позов подано не з метою ухилення від сплати аліментів, а у зв`язку з об`єктивним погіршенням матеріального стану та здоров`я.
По-перше, позивач сплачує аліменти на утримання дружини ОСОБА_4 до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/10 частини доходу, що підтверджується рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.04.2025.
По-друге, позивач несе додаткове фінансове навантаження, пов`язане з утриманням батьків — ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які є пенсіонерами. Відповідно до законодавства, він зобов`язаний утримувати непрацездатних батьків, джерелом доходу яких є лише пенсія, якої недостатньо для забезпечення належного рівня життя. У 2025 році мати позивача досягла пенсійного віку, у зв`язку з чим обидва батьки стали потребувати матеріальної допомоги, що раніше відсутнє.
По-третє, внаслідок контузії у позивача погіршився стан здоров`я: встановлено діагноз — двобічна нейросенсорна приглухуватість І ступеня, що потребує лікування та слухопротезування, вартість якого становить від 10 000 до 60 000 грн за один апарат, що є значним фінансовим навантаженням.
По-четверте, позивач є військовослужбовцем та несе додаткові витрати на забезпечення себе екіпіруванням і спорядженням, які не компенсуються державою у повному обсязі.
По-п`яте, відповідно до законодавства, розмір відрахувань із доходу боржника не повинен перевищувати 50%, однак у позивача фактично утримується 60% доходу на погашення аліментів.
З урахуванням наведеного, позивач не має об`єктивної можливості сплачувати аліменти у попередньому розмірі, оскільки його матеріальне становище суттєво погіршилося через сукупність зазначених обставин.
Від представника відповідача ОСОБА_4 – адвоката Юшкевич Є.Ю. – повідомляємо, що позовні вимоги позивача про зменшення розміру аліментів є безпідставними, необґрунтованими та не підтверджені належними доказами, з огляду на наступне:Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.04.2025 у цивільній справі № 592/21411/24 позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 було задоволено: стягнуто аліменти на утримання дружини у розмірі 1/10 частини від усіх видів доходу щомісячно, починаючи з 25.12.2024, до досягнення дитиною трирічного віку. Це рішення набрало законної сили, оскарженню не підлягало. Позивач стверджує, що його батьки є пенсіонерами і потребують фінансової допомоги. Проте: батьки не зверталися до суду з позовом про аліменти (ст. 202–205 СК України); відсутні докази їхнього скрутного матеріального стану (довідки про пенсію, витрати на лікування, відсутність доходів); наявність пенсії чи вік матері (пенсіонерка з 2025 р.) та батька (пенсіонер з 2013 р.) сама по собі не свідчить про непрацездатність чи потребу в утриманні. 
Верховний Суд наголошує: вплив непрацездатних утриманців на платоспроможність платника аліментів враховується лише за наявності доказів (Постанова ВС-КЦС від 15.10.2025 у справі № 686/28590/23). Твердження позивача про додаткове фінансове навантаження є декларативними.Позивач посилається на погіршення слуху та наслідки контузії. Проте: відсутні медичні документи, що підтверджують істотне погіршення стану здоров`я або втрату працездатності; позивач не довів вплив стану здоров`я на дохід; відповідно до ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни» № 3351-XII та державної програми 2025–2026, ветерани забезпечуються засобами реабілітації, зокрема слуховими апаратами, за рахунок держави. Позивач стверджує про додаткові витрати на екіпіровку та засоби захисту. Однак: відсутні документи, що підтверджують ці витрати (чеки, квитанції, договори); не доведено їх систематичність та обов`язковість; твердження без доказів не можуть бути підставою для зменшення аліментів. Позивач не довів істотного погіршення фінансового стану: доходи позивача не зменшились; відсутні обставини, які могли б вплинути на здатність сплачувати аліменти (ст. 192 СК України). Відповідач ОСОБА_4 самостійно виховує спільну дитину, забезпечує її розвиток та здорове харчування, зокрема за рахунок аліментів. Вона та дитина є внутрішньо переміщеними особами і мешкають в орендованій квартирі, що створює додаткові фінансові витрати. Позивач не довів наявності обставин, які відповідно до ст. 192 СК України можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Враховуючи вищезазначене, просимо суд відмовити у задоволенні позову.
Представником відповідача ОСОБА_9 – адвоката Шевчук Н.М. надійшов відзив, де вони вважають позовні вимоги позивача про зменшення розміру аліментів безпідставними, необґрунтованими. У зв`язку із наступним: дійсно ОСОБА_1 уклав 14.07.2013 року із ОСОБА_3 , від цього шлюбу у них народилася дитина – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач у зв`язку із наявністю у нього обов`язку з утримання ще однієї дитини від іншого шлюбу, погіршенням стану його здоров`я та нібито перебування на його утриманні його батьків звернувся до суду із позовом про зменшення розміру аліментів. Платник аліментів вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у випадку, зокрема, зміни як сімейного стану, так і погіршення його здоров`я.
Наявність у позивача обов`язку щодо утримання ще однієї дитини на підставі рішення суду не свідчить про наявність безумовних підстав для визначення меншого розміру аліментів, ніж стягнуто судовим наказом.
Таким чином, розмір аліментів на дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який стягується на підставі судового наказу Липовецького районного суду від 13.10.2016 року у справі №136/1368/16-ц, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще дитину та перебуває на лікуванні в лікарнях/медичних установах без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямоване на належне забезпечення його сина від шлюбу з ОСОБА_10 ( ОСОБА_3 ) та суперечитиме інтересам цієї дитини.
Що стосується доводів позивача з приводу погіршення стану його здоров`я, що в свою чергу призвело до зміни матеріального стану позивача у бік погіршення, то, варто зазначити, що позивачем не було доведено факту несення витрат на своє лікування. 
Позивач у позовній заяві не наводить переліків ліків (медикаментів), які він повинен приймати на час звернення до суду із даним позовом, та,відповідно, нести витрати на лікування.
Як стверджує Позивач, погіршення стану здоров`я призвело до погіршенняьйого матеріального стану, разом з тим, жодних доказів на підтвердження зменшення розміру свого заробітку (доходу) не надав. Відтак, факт погіршення майнового стану позивачем не доведений.
Як зазначено у позовній заяві ще однією підставою для звернення до суду з даним позовом та підставами зменшення розміру аліментів позивачем зазначено перебування на його утриманні нібито його батьків.
Натомість до позовної заяви не додано та не підтверджено належними та припустимими доказами погіршення фінансового (матеріального) стану позивача, необхідність догляду за батьками, а також відсутність доказівьтого, що він їх доглядає та несе витрати з цього приводу.
Таким чином, вважаємо, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану.
Представник позивача у відповіді на відзив звертає увагу суду на такі обставини:
У зверненнях про видачу судового наказу та позові про стягнення аліментів на утримання дитини і дружини ОСОБА_4 зазначила, що ОСОБА_1 не має на утриманні інших дітей чи батьків, і тому може сплачувати аліменти. Водночас вона знала, що ОСОБА_1 сплачує аліменти на дитину від першого шлюбу, а також що позивач має непрацездатних батьків. Тобто відповідач свідомо ввела суд в оману, надаючи неповну та недостовірну інформацію.
Відповідач зазначає, що батьки позивача нібито не зверталися до суду за аліментами та їхні потреби непідтверджені. Проте позивач надав належні докази того, що батьки є непрацездатними, особами пенсійного віку та потребують допомоги. Зокрема:
Матері позивача, ОСОБА_8 , встановлено діагноз двобічний гонартроз ІІІ-ІV ст. із початковою розгинальною контрактурою правого колінного суглобу. Лікар ортопед-травматолог рекомендував щоденний прийом ліків (консультативний висновок від 16.07.2025 та виписка з медичної карти №130513460 від 23.10.2025).
Вказаний діагноз був встановлений ще до виходу матері на пенсію, що підтверджує її потребу в фінансовій підтримці сина через хворобу.
Таким чином, добровільна допомога позивача була необхідною, а відсутність звернення батьків до суду не виключає їх потреби у матеріальній підтримці.
Позивач повідомляє про погіршення стану здоров`я через контузію 2024 року та проблеми зі слухом. Відповідач не надав доказів спростування цих фактів. Крім того, відповідно до чинного законодавства, учасники бойових дій забезпечуються необхідними засобами реабілітації, включно зі слуховими апаратами, за рахунок держави.
Позивач зазначає, що надавав матеріальну підтримку відповідачу під час вагітності, на утримання дитини та на її утримання. Також він передав автомобіль марки «HONDA ACCORD» (д.н.з. НОМЕР_1 ), придбаний у шлюбі за спільні кошти, у рахунок аліментних зобов`язань. Однак ОСОБА_4 не повідомила суду про цю допомогу та зазначила у позовах, що ОСОБА_1 їй матеріально не допомагає.
Відповідно до ч.1 та 2 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», із заробітної плати боржника може утримуватися до 50?% на виконання аліментних зобов`язань. Натомість у позивача нараховують 60?%, що перевищує встановлені законом межі.
Позивач не має об`єктивної можливості сплачувати аліменти у колишньому розмірі через суттєве погіршення фінансового стану, що зумовлено як службовими, так і медичними обставинами, а також необхідністю утримання непрацездатних та хворих батьків. Надані докази підтверджують потребу позивача в перегляді розміру аліментних зобов`язань.
Представником ОСОБА_4 – адвокатом Юшкевич Є.Ю. було подано заперечення на відповідь на відзив. У відповіді на відзив позивач зазначає, що позивачка свідомо ввела суд в оману. Твердження позивача є безпідставними, голослівними та не підтверджені доказами. Відповідачка не знала та не могла достовірно знати про наявність у позивача дитини від першого шлюбу, судові рішення або виконавчі документи щодо аліментів на користь третіх осіб та фактичний розмір аліментних зобов`язань позивача щодо інших осіб. Закон не покладає на отримувача аліментів обов`язку перевіряти такі обставини при зверненні до суду.
Відповідачка повідомила суд відомі їй обставини, не приховувала та не викривлювала жодних фактів, які їй були відомі, і не могла повідомляти про те, що їй не було відомо або не підтверджувалося документально. Верховний Суд наголошує, що введення суду в оману передбачає умисел, а не просте неповідомлення невідомих обставин.
Позивач зазначає, що допомагає батькам, але залишає поза увагою, що у них є ще двоє дітей, які могли б розділити фінансове навантаження. Посилання на те, що батьки є непрацездатними та перебувають на утриманні позивача, не відповідає фактам та правовому розумінню утримання. Батьки не зверталися до суду з позовом про стягнення аліментів, доказів фактичного утримання позивачем не надано. Верховний Суд підкреслює, що непрацездатність утриманців враховується лише за наявності доказів впливу на платоспроможність платника аліментів.
Твердження позивача про добровільне виконання аліментів, допомогу ОСОБА_4 та передачу автомобіля «у рахунок аліментів» є безпідставними. Кошти, надані під час вагітності, не є аліментами, оскільки дитина ще не народилася, а обов`язок щодо утримання виникає лише після народження. Автомобіль передано за договором дарування і не має жодного правового зв`язку з аліментами; відсутні письмові домовленості, судові рішення або виконавчі документи, що це підтверджують.
Відповідачка не повідомляла суд про ці обставини, оскільки вони не мають правового значення для визначення розміру аліментів, не приховувала жодних фактів, а твердження позивача ґрунтуються виключно на його суб`єктивному тлумаченні і не підтверджені доказами. Добровільна допомога та дарування майна не є аліментами і не впливають на визначення чи зменшення розміру аліментів.
Отже, доводи позивача не спростовують позицію відповідачки, не підтверджують підстав для зменшення аліментів і не можуть бути враховані судом. Позивач не довів обставин, передбачених ст. 192 СК України, а його доводи ґрунтуються на припущеннях і не підтверджені доказами. Зменшення розміру аліментів порушить принцип пріоритету прав дитини (ст. 7 СК України) та практику Верховного Суду, а позовні вимоги є необґрунтованими.
11.11.2025 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області відкрито провадження у даній справі, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
11.12.2025 було задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сердечнюк Марини Василівни про проведення судових засідань за її участю в режимі відеоконференції.
09.01.2026, 14.01.2026 було задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Юшкевич Євгенії Юріївни про проведення судових засідань за її участі в режимі відеоконференції 
Ухвалою суду від 03.03.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
У судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити із підстав наведених у ньому. 
У судовому засіданні представник ОСОБА_4 - адвокат Юшкевич Є.Ю. позицію викладену у відзиві підтримала, та просила у задоволені позовних вимог відмовити. 
У своєму клопотанні представник відповідача ОСОБА_9 – адвокат Шевчук Н.М. просила розгляд справи проводити без їх участі. Проти позовних вимог заперечують, просять відмовити у повному обсязі.
Суд дослідивши надані докази установив, ОСОБА_1 та ОСОБА_11 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 13.10.2016року у справі №136/1368/16-ц вирішено стягнути з позивача на користь ОСОБА_11 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/4 усіх видів його заробітку/доходу, але не менше 30% від прожиткового мініуму вставноленого законодавством України для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову – 26.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Судовим наказом Ковпаківського районного суду м.Суми від 03.01.2025 у справі №592/21415/24 вирішено стягнути з ОСОБА_1 аліменти, на утримання дочки– ОСОБА_6 у розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення від дня звернення із заявою до суду - 25 грудня 2024 року та аліменти сплачувати її матері - ОСОБА_4 .
Згідно довідки №14650/22.3-92 від 12.05.2025 на виконанні Липовецького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавчий лист №136/1368/16- від 25.10.2016 Липовецького районного суду Вінницької області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_11 на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 12.05.2025 заборгованість по сплаті аліментів відсутня.
Згідно довідки №34 від 13.05.2025 на виконанні Погребищенського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває судовий наказ №592/21415/24 виданий 06.01.2025 року Ковпаківським районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_12 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, з 25.12.2024 р. і до досягнення дитиною повноліття.
Заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_1 станом 30.04.2025 відсутня.
Окрім цього, позивач сплачує аліменти на утримання дружини ОСОБА_4 , до досягнення дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку в розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення до суду з позовом - 25.12.2024 і до досягнення дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до розрахунку №76747730 у позивача є заборгованість по сплаті аліментів на утримання дружини ОСОБА_4 , яка станом на 31.10.2025 становить 41122, 45 грн.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 .
Згідно з довідкою про доходи виданою в/ч НОМЕР_2 , ОСОБА_1 дійсно працює у в/ч НОМЕР_2 санітарним інструктором, 7ТР, отримує дохід, останні відомості за період з серпня 2024 по серпень 2025 року у розмірі 1427257,40 грн, ПДФО 256906,30 грн. утримання на аліменти відраховано у розмірі 501162, 00 грн. Загальну сума доходу за період з 01.08.24 по 31.08.25 за винятком аліментів, становить 926095, 38 коп.
Позивачу встановлено діагноз: гостра двобічна нейросенсорна приглухуватість — зліва І ступеня, справа І ступеня, з відповідною рекомендацією щодо проходження курсу лікування та слухопротезування.
Позивач у позовній заяві зазначає, що сплата у поточних розмірах аліментів є надмірно обтяжливою для позивача, а тому єдиною справедливою та обґрунтованою вимогою є стягнення аліментів на утримання обох дітей у розмірі 1/8 частини від його заробітку (доходу) на кожну дитину до рівня, що відповідатиме реальному матеріальному стану позивача, це буде орієнтовно по 8000 грн. щомісячно на дитину і цих коштів буде цілком достатньо для забезпечення потреб дитини, адже дана сума більше ніж вдвічі перевищуватиме мінімальний прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.
Позивач має на утриманні батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які є пенсіонерами. 
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
За змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідну правову позицію, висловив і Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року в справі № 565/2071/19.
Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Всі діти рівні у своїх правах.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" установлено у 2026 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 2817 гривень; дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень;
Оцінюючи доводи позивача щодо зміни його матеріального та сімейного стану, суд враховує таке.
Факт наявності у позивача двох дітей, на утримання яких стягуються аліменти, підтверджений належними доказами та не заперечується сторонами. Крім того, встановлено, що після ухвалення первісного рішення про стягнення аліментів на користь відповідача ОСОБА_3 , у позивача народилася ще одна дитина, що свідчить про зміну його сімейного стану.
Також судом встановлено, що позивач проходить військову службу за мобілізацією та має стабільний дохід, однак із цього доходу здійснюються значні відрахування на виконання аліментних зобов`язань.
Разом з тим, суд бере до уваги, що з позивача додатково стягуються аліменти на утримання дружини, за якими наявна заборгованість, що свідчить про фактичне фінансове навантаження на позивача.
Посилання позивача на необхідність утримання батьків суд оцінює критично, оскільки сам по собі факт досягнення ними пенсійного віку не свідчить про їх перебування на утриманні позивача у розумінні сімейного законодавства. Належних і допустимих доказів того, що батьки є непрацездатними та потребують саме матеріальної допомоги позивача, до суду не надано. Водночас зазначені обставини можуть бути враховані судом лише як додатковий фактор, що характеризує загальне фінансове навантаження на позивача.
Щодо доводів про погіршення стану здоров`я позивача, суд встановив, що йому діагностовано двобічну нейросенсорну приглухуватість, у зв`язку з чим рекомендовано проходження лікування та слухопротезування. Разом з тим доказів втрати працездатності або істотного зменшення доходу позивача до суду не надано, як і доказів фактичного понесення значних витрат на лікування. За таких обставин зазначений фактор сам по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів, однак може враховуватися судом у сукупності з іншими обставинами.
Посилання позивача з приводу того, що загальний розмір аліментів, який присуджений з нього за судовими рішеннями, перевищує 60%, є безпідставним з огляду на наступні обставини.
Так, ст. 128 КЗпП передбачено, що при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові.
При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку.
Разом з тим, обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.
Також, відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
Згідно з ч. 2 ст. 183 Сімейного кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей- однієї третини, на трьох і більше дітей- половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
За встановлених у даній справі обставин, суд дійшов висновку про зменшення аліментів, які стягуються на користь відповідача на утримання двох дітей, до визначеного ч. 5 ст. 183 СК України розміру, а саме 1/6 частки від доходів позивача.
Разом з тим, суд виходить із пріоритету прав та інтересів дитини, передбаченого ст. 7 СК України, а також із того, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей (ч. 2 ст. 182 СК України).
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про зменшення розміру аліментів підлягають частковому задоволенню, оскільки ним доведено наявність обставин, передбачених ст. 192 СК України, однак підстав для зменшення аліментів до запропонованої позивачем - 1/8 частки доходу на кожну дитину, суд не вбачає.
Суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів на двох дітей у частці від доходу позивача у розмірі 1/3, що становить по 1/6 частині доходу на кожну дитину.
Такий розмір аліментів відповідає вимогам закону, забезпечує належний рівень утримання дітей та водночас враховує зміну матеріального стану позивача.
Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено частково, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 605,60 грн сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст. 141, 180-182, 192 СК України, ст.ст. 76-81, 133, 137, 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву задовольнити частково.
Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , на користь  ОСОБА_3 на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_4 на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_3  на користь ОСОБА_1 403 грн 73 коп. в рахунок відшкодування судового збору.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 403 грн 73 коп. в рахунок відшкодування судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому рішення не було вручено в день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення повного рішення суду.
Повний текст рішення було складено 09.04.2026.

Позивач  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
Відповідачі: 
ОСОБА_13 ( АДРЕСА_2  РНОКПП НОМЕР_4 )
ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП:  НОМЕР_5 )

Суддя Дмитро КРИВЕНКО