П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/1579/25
20 лютого 2026 року   селище Богородчани

Суддя Богородчанського районного суду Івано-Франківської області Куценко О.О., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 2 (смт Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, не працює, зареєстрована та жителька АДРЕСА_1 ,за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

24 листопада 2025 року до суду надійшов адміністративний матеріал від відділення поліції № 2 (смт Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській областістосовно ОСОБА_1 .
Згідно протоколу ЕПР1 №521716 від 23 листопада 2025 року про адміністративне правопорушення, 23 листопада 2025 року о 18 годині 15 хвилин дорога Н-09 Мукачево-Львів 283 км. 850 м. ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки "Renault Megane", д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя з другорядної дороги, не надала переваги у русі автомобілю марки "Toyota RAV4" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головні дорозі. Внаслідок чого відбулось зіткнення автомобілем марки "Toyota RAV4". В результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила п.16.11 ПДР порушення дій водія чиє ТЗ рухається по другорядній на перехресті нерівнозначних доріг. Відповідальність передбачена статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).
У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не визнала та надала наступні пояснення. Зазначила, що керує транспортним засобом відносно недавно, однак постійно та сумлінно дотримується вимог Правил дорожнього руху України. Загальний водійський досвід становить орієнтовно 7000 км пробігу. Будь-яких порушень правил дорожнього руху раніше не допускала. 23 листопада 2025 року у вечірній час вона керувала автомобілем «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_1 , та разом із чоловіком ОСОБА_3 , який перебував на передньому пасажирському сидінні, рухалася із с. Горохолина у напрямку м. Івано-Франківська. Під`їжджаючи до перехрестя з головною дорогою, зупинила автомобіль перед виїздом з другорядної дороги, після чого уважно оцінила дорожню обстановку. За її словами, у межах видимості транспортних засобів, які рухалися по головній дорозі у напрямку перехрестя, не було. Лише переконавшись у безпечності маневру та відсутності перешкод, вона розпочала рух та здійснила виїзд на головну дорогу з поворотом праворуч у напрямку м. Івано-Франківська. Рух здійснювала з незначною швидкістю. Після завершення маневру та виїзду на головну дорогу, вона помітила позаду, на останньому пагорбі перед спуском, світло фар автомобіля. На її переконання, відстань від зазначеного транспортного засобу до перехрестя була значною (понад 500 метрів), що об`єктивно дозволяло їй безпечно завершити маневр та продовжити рух. З огляду на це вона продовжила рух по своїй смузі. Проїхавши орієнтовно 21-30 метрів від перехрестя, вона відчула сильний удар у задню частину автомобіля. Внаслідок зіткнення її транспортний засіб був відкинутий на відстань понад 40 метрів, а характер пошкоджень свідчить про значну силу удару та фактичне знищення автомобіля.
Захисник адвокат Сенич В.І., під час судового розгляду подав клопотання у якому просив закрити провадження у справі №338/1579/25 щодо ОСОБА_1 за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, посилаючись на таке. Зазначає, що його підзахисна ОСОБА_1 не погоджується із змістом протоколу серії ЕПР1 № 521716 від 23.11.2025, заперечує факт порушення вимог ПДР (зокрема п. 16.11), вважає, що виїзд з другорядної дороги здійснювала після зупинки та переконання у безпечності маневру, а на момент початку виїзду транспортний засіб «Toyota RAV4» перебував на значній відстані, що дозволяло безпечно завершити маневр. Крім того, зазначає наявність обмеження швидкості та порушення швидкісного режиму водієм «Toyota RAV4». При цьому вказує, що безпосередньо перед місцем ДТП по напрямку руху ОСОБА_2 встановлені дорожні знаки 3.29 «70» та 3.29 «50» у поєднанні з попереджувальним знаком 1.32 «Пішохідний перехід», тобто на ділянці введено локальне обмеження швидкості. На думку сторони захисту, у поясненнях ОСОБА_2 він сам зазначає рух із швидкістю близько 90-100 км/год, що, суперечить установленим обмеженням та не відповідає вимогам безпечного керування. Крім цього, захисник зазначає, що ОСОБА_1 після повороту праворуч проїхала від перехрестя орієнтовно 25–30 м за 5–10 секунд, рухаючись із поступовим набором швидкості; зіткнення сталося ударом у задню частину її авто, після чого автомобіль відкинуло за межі проїзної частини. З огляду на характер пошкоджень, водій «Toyota» рухався з істотним перевищенням швидкості, не обрав безпечної швидкості та дистанції, а отже саме це стало визначальним фактором настання ДТП. За таких обставин враховуючи принцип презумпції невинуватості та тлумачення сумнівів на користь особи, яку притягують, захисник вказує, що у справі відсутні належні та достатні докази, які беззаперечно підтверджують порушення ОСОБА_1 п. 16.11 ПДР та причинний зв`язок між її діями і наслідками ДТП. На цій підставі просить застосувати п. 1 ст. 247 КУпАП та закрити провадження у справі.
Потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 23 листопада 2025 року у вечірній час їхав з села Старуня до м.Івано-Франківськ. Рухаючись на спуску зі швидкістю близькою 80-100 км/год перед перехрестям в районі знаку обмеження швидкості до 70 км/год понизив передачу та четверту та почав знижувати швидкість, гальмуючи двигуном. В цей час побачив автомобіль, який рухався по другорядній із с.Горохолино та наближався до перехрестя. Щоб засвідчити свою перевагу у русі, а також краще бачити обстановку включив дальнє світло фар. На пішохідному переході переконався що нікого не має. В цей час автомобіль який рухався по другорядній дорозі без зупинок продовжив рух через перехрестя і виїхав на головну дорогу. Сподіваючись не те, що водій автомобіля, який виїхав на головну дорогу, додасть динаміки та набере швидкості, він не став гальмувати, а скидав швидкість двигуном, однак автомобіль "Renault Megane" продовжував рух з мінімальною швидкістю. Внаслідок цього відстань між автомобілями різко скоротилась та відбулось зіткнення, якого він уникнути не зміг. Зіткнення було десь за 30 метрів від перехрестя. Попередити зіткнення шляхом обгону автомобіля "Renault Megane" не міг, оскільки по зустрічній смузі рухався інший транспортний засіб. Винним у ДТП вважає водія автомобіля "Renault Megane" ОСОБА_1 , яка виїхала на головну дорогу з другорядної, не надавши переваги у русі йому, тим самим створила для нього небезпеку для руху.
Представник потерпілого адвокат Любчик С.Р. в поданих клопотаннях зазначав, що вважає саме порушення водієм «Renault» правил виїзду з другорядної дороги перебуває у причинному зв`язку з ДТП, і просив фактично визнати наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ст. 124 КупАП. Зазначив, що протоколом ЕПР1 № 521716 від 23.11.2025 року вірно зафіксовано, що ОСОБА_1 , керуючи «Renault Megane», виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надала переваги у русі автомобілю «Toyota RAV4» під керуванням ОСОБА_2 , чим порушила п. 16.11 ПДР, внаслідок чого сталося зіткнення і транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Представник потерпілого звернув увагу на дані схеми місця ДТП від 23.11.2025 року та навів розрахунок, за яким від перехрестя до місця зіткнення «Renault» подолав відстань не більше 32,7 м (з використанням параметрів зі схеми: 91,8 м; 4,8 м; 38,3 м; 16 м). Також послався на складену ним 27.11.2025 року додаткову схему перехрестя та фотоматеріали. Посилаючись на пояснення потерпілого ОСОБА_2 представник зазначив, що «Toyota» рухалася по головній дорозі, а «Renault» почав виїзд з другорядної тоді, коли дистанція між ТЗ була орієнтовно 50 м. ОСОБА_2 застосував гальмування, однак «Renault» повільно продовжив рух, через що дистанція швидко скоротилася. Коли орієнтовна дистанція стала близько 10 м. він різко загальмував, але зіткнення уникнути не зміг. Маневр обгону був неможливий через зустрічний транспорт. Відтак вважає, що саме виїзд «Renault» без надання переваги створив небезпеку для руху. Представник потерпілого долучив висновок інженерно-транспортного дослідження від 08.12.2025 року № СЕ-19/109-25/17102-ІТ (експерта ОСОБА_4 ), відповідно до якого: у діях водія «Toyota RAV4» не вбачається невідповідностей вимогам ПДР, які з технічної точки зору могли перебувати у причинному зв`язку з ДТП. Натомість у діях водія «Renault Megane» ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п.п. 16.11 та 10.1 ПДР, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. При швидкості «Toyota» 90-100 км/год з урахуванням розрахунків зупинного шляху, водій «Toyota» не мав технічної можливості попередити зіткнення шляхом своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки. На підставі протоколу, схеми ДТП/заміру дистанцій та висновку експерта представник потерпілого стверджує, що ДТП перебуває у прямому причинному зв`язку з порушенням ОСОБА_1 вимог п. 16.11 (та пов`язаного обов`язку діяти безпечно відповідно до п. 10.1) ПДР, а тому в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
В судовому засіданні був допитаний як свідок ОСОБА_3 , який пояснив, що разом з дружиною ОСОБА_1 23 листопада 2025 року у вечірній час повертались із с.Горохолино. Він в автомобілі сидів на передньому пасажирському сидінні, автомобілем керувала ОСОБА_5 . Перед перехрестям дружина зупинила автомобіль, щоб переконатись у можливості продовжити рух. Він, хоч і знаходився у авто у якості пасажира, проте теж оцінив дорожню обстановку. Переконавшись у безпеці руху, дружина розпочала виїзд на головну дорогу. Коли вона уже завершувала маневр виконання правого повороту, на пагорбі з`явилось світло фар автомобіля. Дружина завершила маневр та продовжувала рухатись по своїх смузі зі швидкістю 20 км/год. Приблизно через 10-15 секунд він відчув несподіваний сильний удар в задню частину їх автомобіля. Звуку гальмування перед зіткненням не було. До моменту зіткнення дружина від перехрестя подолала відстань 20-30 метрів На його думку, швидкість автомобіля, який рухався на спуск в сторону Івано-Франківська була досить значною і це стало причиною ДТП.
Заслухавши пояснення особи яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, потерпілого, його представника, свідка, дослідивши матеріали справи, матеріали фото та відеофіксації місця події, пошкоджених автомобілів, дані про організацію дорожнього руху на ділянці автомобільної дороги Н-09, висновок інженерно-транспортного дослідження №СЕ-19/109-25/17102-ІТ від 08 грудня 2025 року, приходжу до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди, складеної інспектором Богородчанського ВП №2 старшим лейтенантом поліції Волосянком Р.Б. за участі обох водіїв, зафіксовано розташування транспортних засобів, перелік видимих пошкоджень транспортних засобів, а також сліди осипу уламків. Зокрема у транспортному засобі марки Toyota RAV4" д.н.з. НОМЕР_2 пошкоджені передня частина транспортного засобу - капот, бампер, передні блок фари, вітрове скло, ліве крило, ліве колесо. У транспортному засобі марки "Renault Megane", д.н.з. НОМЕР_1 пошкоджена задня частина автомобіля - задній бампер, фари, ліва задня дверка, заднє ліве крило, дах, передній капот, передній бампер, ліва задня дверка, ліва передня дверка, лівий поріг, відсутнє заднє та правої дверки вікна, заднє праве колесо. 
Представлена схема ДТП, а також надані адвокатами матеріали фіксації обстановки на місці події дають підстави стверджувати, що автомобіль "Renault Megane", д.н.з. НОМЕР_1 (від заднього лівого колеса, як найбільш виступаючого елемента) по перпендикулярній лінії до дорожньої розмітки 1.14.1 складає 91,8 м. Довжина осипу уламків складає 38,3 м. Відстань від закінчення осипу уламків до автомобіля "Renault Megane" 4,8 м. Таким чином, відстань від початку перехрестя до місця первинного контактування транспортних засобів, що може відповідати місцю початку осипу уламків, складає 48,7 м. 
Відповідно до статті 124 КУпАП порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Пунктом 16.11 ПДР України передбачено, що водій, який рухається по другорядній дорозі, зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються по головній дорозі.
Однак даний обов`язок поширюється лише на момент виконання маневру виїзду на головну дорогу.
Після того, як маневр завершено, водій стає рівноправним учасником дорожнього руху та не має жодних додаткових обов`язків порівняно з іншими транспортними засобами.
Матеріалами справи не спростовано доводи сторони захисту, що факт подолання ОСОБА_1 відстані у 25-30 метрів після виїзду, який зафіксований на схемі місця ДТП, свідчить про те, що жодних перешкод для транспортного засобу, який рухався позаду, вона не створювала, а маневр виїзду на головну дорогу був повністю завершений. Відтак порушення вимог ПДР з боку водія автомобіля "Toyota RAV4" д.н.з. НОМЕР_2 були такі, що водій цього транспортного засобу був зобов`язаний згідно з п. 12.1 ПДР - вибрати безпечну швидкість руху з урахуванням дорожньої обстановки, щоб уникнути зіткнення.
Суд бере до уваги, що ОСОБА_1 послідовно заперечувала вчинення правопорушення та пояснювала, що перед виїздом на головну дорогу зупинилася, переконалася у безпечності маневру та відсутності транспортних засобів у межах видимості, після чого здійснила поворот праворуч і вже рухалася у своїй смузі. За її твердженням, світло фар автомобіля позаду вона помітила лише тоді, коли вже завершила маневр, а зіткнення відбулося через короткий час ударом у задню частину її автомобіля. Остання пов`язує ДТП з надмірною швидкістю автомобіля «Toyota RAV4», що підтверджується, на її думку, характером пошкоджень та значною величиною відкидання її автомобіля після удару.
Свідок ОСОБА_3 , який перебував у салоні «Renault Megane» та є очевидцем події, надав пояснення, які в істотних деталях узгоджуються з позицією ОСОБА_1 : зупинка перед перехрестям, оцінка обстановки, завершення повороту, поява світла фар автомобіля на пагорбі вже після початку руху по головній дорозі, подальше інтенсивне наближення автомобіля ззаду та удар у задню частину без ознак екстреного гальмування. Суд враховує, що вказані пояснення є логічними, узгодженими та кореспондують загальному механізму зіткнення «ззаду», однак як доказ не містять точних вимірювань швидкості чи часу й є оцінкою очевидця.
Потерпілий ОСОБА_2 натомість пояснив, що рухався по головній дорозі зі швидкістю, близькою до 100 км/год, бачив автомобіль, що під`їжджав до перехрестя з другорядної дороги, подавав світловий сигнал дальнім світлом, очікуючи, що водій «Renault» надасть перевагу або набере швидкість після виїзду. З його слів, коли дистанція скоротилась, він застосував різке гальмування, однак зіткнення уникнути не зміг. 
Захистом надано матеріали (фото/відеофіксація та відповідь компетентного органу з витягом з проєкту організації дорожнього руху), з яких убачається, що безпосередньо перед місцем ДТП по напрямку руху автомобіля «Toyota RAV4» встановлено дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 70» та 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50» разом із попереджувальним знаком 1.32 «Пішохідний перехід», тобто на спірній ділянці діє локальне обмеження швидкості 50 км/год.
Суд оцінює зазначені відомості як такі, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки швидкість руху транспортного засобу по головній дорозі безпосередньо впливає на: можливість іншого водія (з другорядної) об`єктивно оцінити дорожню обстановку і безпечність виїзду; довжину зупинного шляху та можливість водія по головній дорозі уникнути зіткнення шляхом своєчасного гальмування;встановлення причинного зв`язку між порушенням правил конкретним водієм і наслідками ДТП.
У цьому контексті суд звертає увагу, що потерпілий у власних поясненнях визнав рух зі швидкістю 90-100 км/год, що майже удвічі перевищує встановлену на ділянці швидкість 50 км/год. Така обставина є об`єктивно значущою для оцінки того, чи могла ОСОБА_1 при звичайному сприйнятті дорожньої ситуації правильно оцінити швидкість і відстань автомобіля по головній дорозі, а також чи мав водій «Toyota RAV4» реальну можливість запобігти зіткненню за умови дотримання дозволеного швидкісного режиму.
Представником потерпілого долучено висновок інженерно-транспортного дослідження Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/109-25/17102-ІТ від 08 грудня 2025 року, в якому зроблено висновок про відсутність технічних невідповідностей ПДР у діях водія «Toyota RAV4» та наявність невідповідностей у діях ОСОБА_1 вимогам п. 16.11 і 10.1 ПДР, які перебувають у причинному зв`язку з ДТП; також наведено розрахунки зупинного шляху «Toyota» при швидкості 90-100 км/год і зазначено, що за таких швидкостей водій «Toyota» не мав технічної можливості уникнути зіткнення.
Разом з тим, суд виходить з того, що висновок експерта оцінюється судом нарівні з іншими доказами та не має наперед встановленої сили. Суд встановив наявність обґрунтованих сумнівів у повноті та коректності вихідних даних, покладених в основу висновку, з таких причин.
Так, у висновку фактично використано модель ситуації, де оцінка можливості уникнення зіткнення проводиться при швидкості 90-100 км/год, водночас не надано належної оцінки нормативно встановленому обмеженню швидкості 50 км/год на відповідній ділянці дороги та впливу дотримання цього обмеження на зупинний шлях, час реакції та можливість уникнення зіткнення.
Також, вихідні дані щодо швидкості «Toyota» фактично ґрунтуються на поясненнях самого водія, без наведення у матеріалах справи об`єктивних вимірів (наприклад, даних тахографа/відеофіксації/телеметрії, слідів гальмування із розрахунком, тощо), що в умовах спору про суттєве перевищення швидкості не усуває сумнівів.
Таким чином, у ситуації, коли встановлено локальне обмеження швидкості 50 км/год, а потерпілий визнає рух 90-100 км/год, висновок про «відсутність невідповідностей ПДР у діях водія Toyota» не узгоджується з установленими обставинами щодо швидкісного режиму та потребує переконливого обґрунтування, якого у матеріалах справи у достатньому обсязі не наведено.
Отже, на думку суду, наведений експертний висновок у цій конкретній справі не усуває розумних сумнівів щодо причин ДТП і не може бути єдиним та визначальним доказом вини ОСОБА_1 у порушенні п. 16.11 ПДР саме в причинному зв`язку з наслідками.
Для притягнення за ст. 124 КУпАП необхідним є встановлення в сукупності: порушення конкретної норми ПДР та причинного зв`язку між таким порушенням і наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів/майна.
У справі наявні взаємовиключні версії учасників події щодо ключового елементу - чи створила ОСОБА_1 небезпеку чи перешкоду для руху шляхом виїзду з другорядної дороги, чи ж ДТП стала наслідком руху автомобіля потерпілого з очевидним перевищенням швидкості або невибором безпечної швидкості й дистанції.
Разом з цим, слід враховувати наступні встановлені обставини, що потерпілий визнає рух зі швидкістю 90-100 км/год на ділянці, де встановлено обмеження 50 км/год; механізм зіткнення «ззаду» за наявності значної різниці швидкостей та характер пошкоджень об`єктивно узгоджуються з версією про суттєве перевищення швидкості автомобілем, який рухався позаду; наданий експертний висновок не враховує належним чином нормативно встановлену допустиму швидкість 50 км/год та базується на вихідних даних, що викликають обґрунтовані сумніви; інших об`єктивних доказів, які б беззаперечно підтверджували саме порушення ОСОБА_1 п. 16.11 ПДР у причинному зв`язку з ДТП (відеозапис моменту виїзду, технічна фіксація швидкості, переконливі розрахунки з урахуванням обмеження 50 км/год тощо), матеріали справи не містять.
За встановлених на підставі досліджених доказів обставин відсутні належні та допустимі докази, що причиною ДТП були ті обставини, що ОСОБА_1 у вказаній ситуації при виїзді на нерегульоване перехрестя з другорядної дороги, не надала переваги у русі автомобілю марки "Toyota RAV4" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , наданими доказами не спростовано версію ОСОБА_1 , що причиною ДТП, було порушення ПДР водієм ОСОБА_2 , який не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожню обстановку, у суду є обґрунтоване переконання щодо не доведеності вини ОСОБА_1 у зіткненні автомобілів та їх пошкодженні.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.
Враховуючи відсутність достатніх та взаємоузгоджених доказів факту порушення ОСОБА_1 п.16.11 Правил дорожнього руху, провадження у справі слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого статті 124 КУпАП , а тому на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись статтями 247, 265, 280, 283-285, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя 

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 по статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя: