Справа № 279/318/26 провадження №3/279/190/26
П О С Т А Н О В А    
30 березня 2026 року

Суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області Волкова Н.Я., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, адреса проживання: АДРЕСА_1 , за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В :

Згідно направленого на розгляд суду протоколу, ОСОБА_1 05.01.2026 року о 23:48 год. м.Коростень, вул.Івана Богуна (Горького) 146, керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. У встановленому законом порядку водію запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, на що водій відмовився. Відсторонено від керування транспортним засобом згідно ст.266 КУпАП, чим порушив п.2.5 Правил Дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП. 
ОСОБА_1 пояснив, що керував транспортним засобом з іноземною реєстрацією за дорученням. Після зупинки працівники поліції запитали, чи є в нього страховий поліс, який був відсутній, оскільки він є військовослужбовцем. Підвозив 2-х пасажирів, яких стали оглядати. Після їх огляду сказали, що він підозрілий, бо в нього затягнута мова. Він постійно керує транспортним засобом, тому був стомлений, при цьому, пояснював, що він постійно за кермом. Сказали, що в нього червоні, мутні очі. Запропонували пройти освідування в лікарні, на що він погодився. До дорозі до лікарні почали йому натякати, що незалежно від результату все одно напишуть, що перебуває в стані сп`яніння. Його запевнили, що незалежно від огляду складуть протокол, тому він відмовився їхати далі. Запевнили, що також складуть протокол за керування без страхового полісу. Вважає, що подія відмови була спровокована, а саме, що він відмовився, вони майже доїхали до лікарні, потім його доставили назад. Між зупинкою транспортного засобу та висловленою підозрою минуло хвилин 10-15. Працівник поліції світив телефоном йому в очі, щодо його поведінки нічого не пояснював. Коли слідували в авто до лікарні, то вимкнули камеру. 
Захисник ОСОБА_1 адвокат Комас О.В. надав додаткові пояснення у справі, в яких вказав, що при ознайомленні з матеріалами справи, зокрема з відеоматеріалами з бодікамер поліцейських, ним було виявлено ряд грубих порушень, допущених парцівниками поліції. 
По-перше, працівниками поліції не проводилася відеофіксація з моменту початку спілкування за водієм. На відео з бодікамер не зафіксовано, чи називає поліцейський, що звертається до водія, своє прізвище, посаду, спеціальне звання та причину зупинення транспортного засобу. Така поведінка поліцейських на самому початку спілкування свідчить про недотримання процедури та невиконання обов`язків відповідно до Закону України «Про національну поліцію». На відеозаписі зафіксовано, що поліцейський назвав своє ім`я на вимогу водія лише після 3 хвилин спілкування та вже після проведення поверхневої перевірки автомобіля (час на записі 23:48:35).
Поліцейські без законного обґрунтування та повідомлення причин застосували превентивний захід у вигляді перевірки документів не лише до водія, а й до пасажирів, що знаходилися в салоні. Окрім того, без зазначення підстав було здійснено поверхневу перевірку автомобіля. 
Варто зазначити, що водій ОСОБА_1 , попри довгий час в дорозі та пізню пору доби, протягом всього часу спілкування з поліцейськими поводив себе виважено, стримано та виконував кожну вимогу працівників поліції. 
Після того, як поліцейські не виявили заборонених речей в автомобілі, без повідомлення підстав ними була здійснена поверхнева перевірка осіб, що знаходилися в салоні автомобіля. Перевищуючи законні повноваження, поліцейський самовільно діставав особисті речі особи з її кишень та кидав їх під ноги. З реплік поліцейських зрозуміло, що в особистих речах особи вони прагнули знайти речовини, обіг яких заборонений. 
Одразу після того як поліцейські не виявили заборонених речовин у особи, що перебувала на пасажирському сидінні автомобіля, водію ОСОБА_1 , без зазначення ознак, було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Важливо вказати, що протягом більш ніж 10 хвилин спілкування поліцейські не вбачали ознак такого сп`яніння у ОСОБА_1 , однак раптово виявили їх. На питання ОСОБА_1 щодо конкретних ознак, поліцейські назвали «затяжна мова», «порушення координації рухів» та «зіниці очей не реагують на світло», при тому на відео не зафіксовано, щоб представники поліції здійснювали перевірку такої реакції. ОСОБА_1 одразу беззастережно погодився на проходження запропонованого огляду та прослідував до автомобілю поліцейських. Фактично поліцейський безпідставно запропонував пройти огляд на стан сп`яніння, адже ознаки, що описані в протоколі, жодним чином не роз`яснювалися. 
Під час руху до медичного закладу, перебуваючи в салоні службового автомобіля, поліцейський в порушення пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026, припинив запис. Відповідно до вимог зазначеної Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення. 
Порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них регулюється Наказом Департаменту патрульної поліції від 24.11.2015 №14/1 та п.4.1, 4.2 Розділу ІV Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, яку затверджено наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 №100. Згідно п.3.5. Інструкції №100 після активації нагрудної камери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записано безперервно. Наявність декількох відеозаписів, що не безперервно та послідовно змінюють один одного може свідчити про те, що відеозапис змінювався (редагувався) особою, яка копіювала відеозапис та DVD диск, що прямо заборонено Інструкцією №100. 
Відеозапис відновлюється через 5 хвилин о 00:04:20. За цей час ОСОБА_1 змінив рішення щодо проходження огляду та повідомляє поліцейських про відмову, водночас категорично заперечує стан сп`яніння. По причині грубого порушення поліцейським порядку здійснення відеофіксації під час виконання службових обов`язків, неможливо встановити події, що мали місце з моменту зупинення відеофіксації до відмови ОСОБА_1 у проходженні огляду. Протиправна поведінка поліцейських з урахуванням вищезазначених порушень, недотримання процедури застосування превентивних заходів, невиконання обов`язків передбачених законом, звернення до осіб без дотримання загальноприйнятих правил ввічливого спілкування є підставами для наявності обґрунтованих підозр щодо упередженості поліцейських. Така поведінка працівників поліції є неприпустимою. З огляду на численні процесуальні порушення та перевищення законних повноважень з боку поліцейських, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не можна вважати законним, справедливим та таким, що відповідає завданню Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. 
Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. 
Частиною 3 ст.62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
Враховуючи вищевикладене, просив закрити провадження у справі №279/318/26 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 статті 130 КУпАП на підставі 247 КУпАП.
Дослідивши додані до протоколу докази, судом встановлено наступне: Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Виходячи з вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу. Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили. Згідно п.2.5 Правил Дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до диспозиції ст.130 ч.1 КУпАП відповідальність за вказаною нормою закону настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у формі: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння. Пленум Верховного Суду України у п.27 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14 (з наступними змінами) роз`яснив, що відповідальність за ст.130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Процедура виявлення у водіїв ознак наркотичного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан наркотичного сп`яніння визначено ст.266 КУпАП, Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». З зазначеної інструкції слідує, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Згідно вказаної інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (п.2 Розділу І Інструкції). Ознаками наркотичного сп`яніння є: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці. На долученому до протоколу відеозаписі зафіксовано, що запис розпочато з того, як працівник поліції стоїть біля авто, запитує у водія про його пасажирів, на що той йому відповідає, що хлопців підвозить. Працівник поліції уточнює, куди ті їдуть, перевіряє їх документи. Запитує за страховку, оглядає поверхнево багажник авто. ОСОБА_2 пояснює, що підвозить хлопців, потім їде на "Подол". Їздить 2 дні, майже 3000 км проїхав, ніг не відчуває. Також пояснює, що пасажирів взяв на "Подолі", попросились підвезти. Приїздить ще один наряд поліції. Проводять поверхневий огляд пасажирів. ОСОБА_1 пропонують пройти освідування на вживання наркотичних засобів, оскільки є деякі ознаки, на що останній уточнює, які саме. Працівник поліції відповідає : нечітка мова, затяжна, зіниці очей не реагують на світло. ОСОБА_1 відповідає згодою. Також працівник поліції зазначає про порушення координації рухів, при цьому ОСОБА_1 повторно погоджується слідувати до медичного закладу. В авто працівник поліції розпитує ОСОБА_1 за пасажирів. Запис припиняється 23:58:48. Розпочато знову запис о 00:04:20, працівник поліції запитує, чи буде проходити ОСОБА_1 освідування в лікарні, на що він відповідає: "не буду, того, що я втомлений, мені потрібно додому". Працівник поліції запитує, чи відмовляється він проходити освідування на вживання наркотичних засобів, ОСОБА_1 знову відповідає: "відмовляюсь, оскільки я себе відчуваю втомленим, але я не під наркотиками. 2 доби в дорозі". Працівник поліції говорить, що вони пропонують пройти огляд та довести, що він не вживав, на що ОСОБА_1 відповідає, що в нього є три години поспати та їхати далі. Працівник поліції вказує: у вас є ознаки, ви погодились, потім відмовились їхати, буде складено протокол за ст.130. Працівник поліції знову називає ознаки, а саме: порушення мови, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Далі зафіксовано складання адміністративних матеріалів працівниками поліції, ОСОБА_1 повідомили що він може йти до свого авто, після чого він виходить. Після оформлення матеріалів, ОСОБА_1 роз`яснюють права, надають складені матеріали для проставлення підписів, оголошують постанову про накладення адміністративного стягнення, надають її для ознайомлення, повідомляють про відсторонення від керування, надають для ознайомлення протокол про адміністративне правопорушення. 
Отже, зміст вищевказаного відеозапису свідчить про те, що пропозиція пройти освідування на стан наркотичного сп`яніння не була викликана наявністю у водія видимих та об`єктивних ознак, які б свідчили про його перебування у стані наркотичного сп`яніння, пропозиція пройти освідування не була викликана обгрунтованою підозрою у перебуванні особи у стані сп`яніння, а носила превентивний характер. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 поводив себе адекватно, ознак сп`яніння не проявляв, його зіниці жодним чином не оглядались, наголошував про готовність проходження освідування, після чого слідував до медичного закладу та після вимкнення запису працівником поліції в порушення вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, в подальшому відмовився від проходження огляду, пояснюючи своєю втомленістю та відсутністю достатнього часу для відпочинку перед подальшою поїздкою. 
За таких обставин протокол про вчинення адміністративного правопорушення не може вважатись належним та достатнім доказом для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Отже, при розгляді справи встановлено, що особою, яка склала протокол, належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами не підтверджено факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП. Згідно зі ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (п.161 рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»; п.65 рішення від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України», заява №39598/03). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення». Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Враховуючи, що матеріали справи не містять належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, провадження підлягає закриттю на підставі ст.247 п.1 КУпАП. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.130 ч.1, 221, 247, 283-284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення через Коростенський міськрайонний суд Житомисрької області.

Суддя      Волкова Н.Я.