БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
26.02.2026
Справа № 497/158/26
Провадження № 3/497/53/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26.02.2026 року суддя Болградського районного суду Одеської області Кравцова Алла Валентинівна, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград матеріали про адміністративне правопорушення, що надійшли до суду 14.01.2026 року відносно
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Вінниця, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 вид. 21.03.1997р. Замостянським РВ УМВС України в Вінницькій області, РНОКПП НОМЕР_2 ,
- про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.212-2ч.1п.6 КУпАП,
ВСТАНОВИЛА:
12.01.2026 року спеціалістом відділу охорони державної таємниці УСБУ в Одеській області був складений протокол про адміністративне правопорушення за №17/7/2/4-67нт, згідно якого 30.04.2025 в ході планової комплексної перевірки стану охорони державної таємниці у ІНФОРМАЦІЯ_2 було виявлено порушення чинного законодавства у сфері охорони державної таємниці, а саме - що було вчинено начальником 1-го відідлу ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_1 .
У вищевказаному протоколі зазначено, що ОСОБА_1 порушено взяте на себе письмове зобов`язання громадянина у зв`язку з його допуском до державної таємниці (в частині неухильного виконання вимог режимної секретності та додержання інших вимог законодавства про державну таємницю), а також п.116 та п.696 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», що затверджений Постановою КМУ від 18.12.2013р. за №939, витяг з якого додано до протоколу (надалі – Порядок-939), та вимог ст.28 ЗУ «Про державну таємницю», чим створено передумови (загрози) до витоку секретної інформації у ІНФОРМАЦІЯ_4 , за наступних обставин. 
Так, було встановлено, що ОСОБА_1 , будучи у щорічній відпустці з 24.07.2025 до 30.07.2025 виїжав у приватних справах до Республіки Словачинна, але перед виїздом за кордон зобов`язаний був письмово повідомити про це посадовій особі, яка надала йому допуск до державної таємниці, а також РСО за місцем зберігання його картки обліку за формою згідно з додатком 6 та пройти інстуктаж з питань охорони держаної таємниці у начальника РСО або уповноваженої особи, але такого інструктажу не отримав, чим було створено передумови (загрози) до виходу МНСІ з-під контролю.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення та закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, стверджуючи, що він повідомив належним чином свого керівника, який одночасно є посадовою особою, що надала йому допуск до державної таємниці, але його керівник не здійснив інструктажу не з його, ОСОБА_1 , вини, тому він не винний в тому, що не отримав інструктаж, тим більше допуск в нього до найменшої таємниці - 3-го ступеню.
Старший оперуповноважений на ОВО 4-го сектору 2-го відділу 7-го управління ДВКР СБ України майор ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав позицію, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, та, вважаючи, що в діях ОСОБА_1 , які кваліфіковані за ст.212-2ч.1п.6 КУпАП вбачається склад цього адміністративного правопорушення, просив притягнути правопорушника до відповідальності у виді штрафу, передбаченого санкцією цієї статті, заперечуючи проти доводів ОСОБА_1 щодо закриття провадження у справі через закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, не вважаючи їх такими, що закінчилися.
Вислухавши у судовому засіданні ОСОБА_1 та позицію оперуповноваженого ОВО 4-го сектору 2-го відділу 7-го управління ДВКР СБ України майора ОСОБА_2 , вивчивши вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, що додані до нього і містяться в матеріалах даної справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.212-2ч.1 п.6 КУпАП, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Згідно вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.ст.251,252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Частиною 1 ст.256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення правопорушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Відповідно до Закону України «Про державну таємницю» №3855-ХІІ від 21.01.1994 (надалі Закон), державна таємниця (далі також – секретна інформація) – це вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою; охорона державної таємниці – комплекс організаційно-правових, інженерно-технічних, криптографічних та оперативно-розшукових заходів, спрямованих на запобігання розголошенню секретної інформації та втратам її матеріальних носіїв.
Статтею 18 Закону визначено основні організаційно-правові заходи щодо охорони державної таємниці, а саме метою охорони державної таємниці впроваджуються в тому числі і єдині вимоги до виготовлення, користування, збереження, передачі, транспортування та обліку матеріальних носіїв секретної інформації.
Відповідно до статті 19 Закону єдині вимоги до виготовлення, обліку, користування, зберігання, схоронності, передачі та транспортування матеріальних носіїв секретної інформації встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Служба безпеки України має право контролювати стан охорони державної таємниці в усіх державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, а також у зв`язку з виконанням цих повноважень одержувати безоплатно від них інформацію з питань забезпечення охорони державної таємниці. Висновки Служби безпеки України, викладені в актах офіційних перевірок за результатами контролю стану охорони державної таємниці, є обов`язковими для виконання посадовими особами підприємств, установ та організацій незалежно від їх форм власності.
Статтею 21 Закону України «Про державну таємницю» визначено вимоги і положення щодо режимно-секретних органів (РСО).
Так, в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею, з метою розроблення та здійснення заходів щодо забезпечення режиму секретності, постійного контролю за їх додержанням створюються на правах окремих структурних підрозділів режимно-секретні органи (далі - РСО), які підпорядковуються безпосередньо керівнику державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації.
Створення, реорганізація чи ліквідація РСО здійснюються за погодженням із Службою безпеки України. У своїй роботі РСО взаємодіють з органами Служби безпеки України.
До складу режимно-секретного органу входять підрозділи режиму, секретного діловодства та інші підрозділи, що безпосередньо забезпечують охорону державної таємниці, залежно від специфіки діяльності державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації.
В державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях із значним обсягом робіт, пов`язаних з державною таємницею, вводиться посада заступника керівника з питань режиму, на якого покладаються обов`язки та права керівника РСО.
В державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях з незначним обсягом робіт, пов`язаних з державною таємницею, де штатним розписом не передбачено створення РСО, облік і зберігання секретних документів, а також заходи щодо забезпечення режиму секретності здійснюються особисто їх керівниками або спеціально призначеним наказом керівника працівником після створення необхідних умов, що забезпечують режим секретності. На них поширюються обов`язки та права працівників РСО.
Призначення осіб на посади заступників керівників з питань режиму, начальників РСО і їх заступників, а також видання наказу про покладення на окремого працівника обов`язків щодо забезпечення режиму секретності здійснюється за погодженням з органами Служби безпеки України та РСО вищестоящих державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій.
РСО комплектуються спеціалістами, яким надано допуск до державної таємниці із ступенем секретності "цілком таємно", якщо характер виконуваних робіт не вимагає допуску до державної таємниці із ступенем секретності "особливої важливості". Якщо державний орган, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа або організація не провадить діяльність із секретною інформацією, що має ступені секретності "цілком таємно" та "особливої важливості", РСО такого органу, підприємства, установи або організації комплектується спеціалістами, яким надано допуск до державної таємниці зі ступенем секретності "таємно".
Основними завданнями РСО є:
а) недопущення необґрунтованого допуску та доступу осіб до секретної інформації;
б) своєчасне розроблення та реалізація разом з іншими структурними підрозділами державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій заходів, що забезпечують охорону державної таємниці;
в) запобігання розголошенню секретної інформації, випадкам втрат матеріальних носіїв цієї інформації, заволодінню секретною інформацією іноземними державами, іноземними юридичними особами, іноземцями, особами без громадянства та громадянами України, яким не надано допуску та доступу до неї;
г) виявлення та закриття каналів просочення секретної інформації в процесі діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації;
д) забезпечення запровадження заходів режиму секретності під час виконання всіх видів робіт, пов`язаних з державною таємницею, та під час здійснення зовнішніх відносин;
е) організація та ведення секретного діловодства;
(пункт "е" частини восьмої статті 21 із змінами, внесеними
згідно із Законом України від 06.07.2010 р. N 2432-VI)
є) здійснення контролю за станом режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях та на підпорядкованих їм об`єктах.
Постановою Кабінету Міністрів України 18.12.2013 року за №939 затверджено «Порядок організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» (надалі Порядок-939).
Статтею 212-2 ч.1 п.6 КУпАП передбачено відповідальність за невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.
Даним судовим розглядом встановлено також наступне.
Відповідно до наказу №166 від 02.05.2022р. ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.24)
Відповідно до п.13 порядкового номеру номенклатури посад штатного розпису (штату) ІНФОРМАЦІЯ_6 (вх.№65/11/841 ДСК від 02.03.2023) ОСОБА_1 було сформовано допуск до державної таємниці за формою 3 (три).
З метою підтвердження факту виїзду за кордон з боку підполковника ОСОБА_1 отримано відповідь на запит вх.37 від 08.01.2026 Головного Центру обробки спеціальної інформації ДПС України, підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 24.07.2025 по 30.07.2025 перетнув державний кордон 2 (два) рази на автомобілі марки КІА н.н. НОМЕР_3 (виїзд 24.07.2025 о 14:52 через п/п " ІНФОРМАЦІЯ_7 " 27 ПРИКЗ ДПС України, в`їзд:30.07.2025 о 14:24 через п/п " ІНФОРМАЦІЯ_8 " 27 ПРИКЗ ДПС України) з використанням паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 (а.с.32-35).
Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_3 (вх.896нт від 26.12.2025) гр. ОСОБА_1 не повідомляв уповноважену особу ІНФОРМАЦІЯ_3 про свій намір виїзду за кордон, та інструктаж в РСО зазначеного підрозщдцлу не проходив (а.с.36-38).
А, відповідно до вимог ст.39 Закону, посадові особи, винні у порушені встановленого законодавством режиму секретності та невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці. Тобто начальник ІНФОРМАЦІЯ_9 підполковник ОСОБА_1 будучи зобов`язаний бути обізнаний з вимогами законодавства у сфері охорони державної таємниці, своєчасно вживати заходів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.212-2ч.1п.6 КУпАП України.  
Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не було вжито передбачені законодавством заходи щодо охорони державної таємниці, внаслідок чого в установі створені передумови (загрози) до витоку секретної інформації, – чим порушив взяте на себе письмове «Зобов`язання громадянина України» у зв`язку з допуском до державної таємниці, в частині неухильного виконання режиму секретності та додержання вимог законодавства про державну таємницю.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про державну таємницю», посадові особи та громадяни, винні у порушенні встановленого законодавством режиму секретності та невиконанні обов`язків щодо збереження державної таємниці; невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці, несуть відповідальність згідно із Законом.
Оцінюючи докази у справі, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, тому дійшов висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП – що правильно кваліфіковано протоколом як порушення законодавства про державну таємницю, а саме, – невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.
Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення винному, суд враховує вимоги ст.33 КУпАП – характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, та дійшов висновку, щодо наявність підстав для призначення його ОСОБА_1 у нижній межі санкції ст.212-2ч.1 КУпАП, за якою визнав його виним, – у штрафу, що є достатнім для виховання та попередження вчиненню інших правопорушень.
Накладення на правопорушника стягнення в іншому розмірі, – не відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини.
На підставі вимог ст.40-1 КУпАП, п.5ч.2ст.4 ЗУ «Про судовий збір», з правопорушника підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня поточного року – що, наразі, становить 665,60 гривень.
Керуючись ст. ст. 9-11, 33, 40-1, 212-2, 221, 283-285,294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:
Визнати винним  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.212-2 ч.1п.6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі санкції цієї статті призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок (на рахунок UA908999980313111256000026001 отримувач - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за ЄДРПОУ -37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету -22030106).
Роз`яснити   ОСОБА_1 , що: штраф, відповідно до ст.307 КУпАП, має бути сплачений (на рахунок UA088999980313040106000015660, отримувач - ГУК в Одеській області/м. Болград, ЄДРПОУ 37607526, банк - Казначейство України (ЕАП), код банку -899998, код класифікації доходів бюджету -22030101) не пізніш, ніж через п`ятнадцять днів з дня отримання копії даної постанови;
- в разі несплати штрафу у встановлений Законом строк, - стягнути його у подвійному розмірі згідно вимог ст.308 КУпАП - 240 (двісті сорок) гривень.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя А.В. Кравцова