ОЛЕКСАНДРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЗАПОРІЖЖЯ 
м. Запоріжжя

Іменем України
РІШЕННЯ
13 квітня 2026 року	Справа № 322/1628/25	

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Гасанбекова С.С. розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу
за позовом:	Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика»	
до:	ОСОБА_1 	
про:	стягнення заборгованості.	

29.10.2025 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд:
- стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за договором № 387793-КС-002 про надання кредиту від 11.10.2021, що становить 21808,89 грн, а саме: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 9911,16 грн; суми прострочених платежів по процентах – 11710,65 грн; суми прострочених платежів за комісією – 187,08 грн.
- стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Ухвалою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 06.11.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також визначено для сторін строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Відповідач у строк, встановлений судом, не надав відзиву на позов, а також не надіслав до суду будь-яких заяв чи клопотань.
Вища рада правосуддя рішенням від 30 грудня 2025 року № 2814/0/15-25 із 02 січня 2026 року змінила територіальну підсудність судових справ Новомиколаївського районного суду Запорізької області шляхом її передачі до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя.
Згідно з ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вищезазначене рішення Вищої ради правосуддя стало підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді Новомиколаївського районного суду Запорізької області, до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 12.03.2026 № 386/0/15-26 суддю Новомиколаївського районного суду Запорізької області Гасанбекова Сергія Сергійовича було відряджено до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя для здійснення правосуддя строком на 1 (один) рік із 23 березня 2026 року.
23.03.2026 вищезазначену справу було передано судді Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Гасанбекову С.С.
24.03.2026 ухвалою Олександрівського районного суду міста Запоріжжя зазначену справу було прийнято до провадження.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.
11.10.2021 між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання кредиту № 387793-КС-002.
Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав та перерахував грошові кошти в розмірі 10000,00 грн. на банківську картку відповідача.
До теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за договором № 387793-КС-002 від 11.10.2021 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти.
Станом на 09.10.2025 відповідач має заборгованість за договором № 387793-КС-002 від 11.10.2021 про надання кредиту в розмірі 21808,89 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 9911,16 грн; суми прострочених платежів по процентах – 11710,65 грн; суми прострочених платежів за комісією – 187,08 грн.
Виходячи з наведеного, посилаючись на норми ст.ст. 512, 514, 516, 525, 598, 599, 610, 615, 625, 1050 ЦК України позивач просив задовольнити позов.
Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін учасники справи на заявили.
Згідно з ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Виходячи з наведених норм ЦПК України, враховуючи відсутність будь-яких клопотань сторін, судом вирішено продовжити розгляд даної справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання. 
З огляду на викладене, суд також не вбачає підстав, передбачених ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, для заочного розгляду справи, який може проводитися лише у випадку розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши обставини цивільної справи, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:
11.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та відповідачем було укладено договір про надання кредиту № 387793-КС-002, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000,00 грн на строк 24 тижні – до 28.03.2022 зі сплатою процентів за ставкою 0,88835000 на день.
Позивач виконав своє зобов`язання в повному обсязі та надав відповідачу кредит у сумі 10000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 11.10.2021, листом АТ «Ощадбанк» від 19.11.2025 №46/12-11/148137/2025/БТ та випискою за поточним рахунком відповідача за період з 11.10.2021 по 28.03.2022.
Згідно з розрахунком заборгованості, складеним позивачем, станом на 22.10.2025 відповідач має заборгованість за договором про надання кредиту № 387793-КС-002 від 11.10.2021 у розмірі 21808,89 грн., з яких: 9911,16 грн. – основна сума боргу; 11710,65 грн. – заборгованість за процентами; 187,08 грн. – заборгованість за комісією.
Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом.
На підставі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Розрахунок заборгованості, складений позивачем, суд визнає частково необґрунтованим, з огляду на таке.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України № 1734-VIII, умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Аналіз змісту договору про надання кредиту № 387793-КС-002 від 11.10.2021 свідчить, що в ньому не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які встановлена щомісячна комісія. Отже, умови договору про надання кредиту №387793-КС-002 від 11.10.2021, який укладений після набуття чинності Законом України № 1734-VIII, тобто після 10 червня 2017 року, щодо комісії, є нікчемними, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України № 1734-VIII.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09 жовтня 2024 року у справі № 582/202/22 (реєстраційний номер рішення у ЄДРСР 122407044), що враховується судом у даній справі, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
З розрахунку заборгованості відповідача договору про надання кредиту № 387793-КС-002 від 11.10.2021 вбачається те, що відповідач сплатив зазначену комісію на загальну суму 1312,92 грн. З урахуванням того, що умова договору щодо стягнення комісії є нікчемною, дана сума, з урахуванням положень статті ст. 534 ЦК України щодо черговості погашення вимог за грошовим зобов`язанням, підлягає вирахуванню з суми заборгованості за процентами: 11710,65 – 1312,92 = 10397,73 грн.
Таким чином, розмір заборгованості відповідача за договором про надання кредиту № 387793-КС-002 від 11.10.2021 становить 20308,89 грн., а саме: 9911,16грн. – основна сума боргу; 10397,73 грн. – заборгованість за процентами.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню на суму 20308,89 грн.
За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1).
До позовної заяви додано платіжну інструкцію від 20.10.2025 № 16291, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 2422,40 грн., отже, враховуючи часткове задоволення позову на суму 20308,89 грн., що становить 93,12% від ціни позову, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить: 2422,40*93,12% = 2255,74 грн.
Інші судові витрати, понесені учасниками справи, відсутні.
Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 258, 259, 263 – 265, 268, 273, 319 ЦПК України, суд
вирішив:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 – задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за договором про надання кредиту від 11 жовтня 2021 року № 387793-КС-002 в розмірі 20308,89 грн. (двадцять тисяч триста вісім гривень 89 коп.), з яких: 9911,16 грн. – основна сума боргу; 10397,73 грн. – заборгованість за процентами.
3. В задоволенні решти позову – відмовити.
4. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» 2255,74 грн. (дві тисячі двісті п`ятдесят п`ять гривень 74 коп.) витрат по сплаті судового збору.
5. Реквізити учасників справи:
- позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», б. Лесі Українки, 26, офіс 411, м. Київ, 01133, ідентифікаційний код: 41084239;
- відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 . 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Запорізького апеляційного суду. 

Повне судове рішення складено 13 квітня 2026 року.

Суддя	С.С. Гасанбеков