П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/791/26	

Суддя першої інстанції - Попов В.Ф.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Дегтярьової С.В.,
суддів – Крусяна А.В., Яковлєва О.В.,
розглянув в порядку письмового провадження у місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року у справі №420/791/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження з 01 січня 2026 року пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром та з урахуванням коефіцієнтів зменшення згідно зі статтею 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2025 року №1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2026 року без обмеження максимальним розміром та без урахування коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених статтею 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2025 року №1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану», з урахуванням раніше виплачених сум.
06 лютого 2026 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Позивач, не погоджуючись з ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року, звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.
Обґрунтування апеляційної скарги
ОСОБА_1 зазначає, що висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи. При вирішенні питання щодо забезпечення позову судом не у повній мірі з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Також, відмовляючи у забезпеченні позову, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права. Звернення із заявою про забезпечення позову у цій справі обумовлена існуванням ознак очевидної протиправності дій відповідача та очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам позивача, а також наявністю реальної загрози істотного ускладнення виконання рішення суду та поновлення порушених прав, за захистом яких ОСОБА_1 звернувся до суду.
Апелянт зазначає, що зміст спірних правовідносин у цій справі полягає в обмеженні пенсійним органом у 2026 році його пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», максимальним розміром та з урахуванням понижуючих коефіцієнтів на підставі закону про Державний бюджет України та рішення Уряду. Такі дії пенсійного органу, на думку ОСОБА_1 , мають очевидно протиправний характер, призводять до очевидного порушення його прав на належне пенсійне забезпечення.
З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року – скасувати, та ухвалити нове рішення, яким заборонити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області вчиняти будь-які дії, пов`язані з обмеженням пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром та з урахуванням коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених статтею 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» та пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2025 року № 1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану».
Рух справи
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року відкрите апеляційне провадження, встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.
11 березня 2026 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшли матеріали справи №420/791/26.
12 березня 2026 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшов.
Колегія суддів перевірила матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, та дійшла висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Нормативно-правове обґрунтування 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною 2 ст. 150 КАС України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акту або нормативно-правового акту; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною 2 ст.151 КАС України встановлено, зокрема, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Позиція суду апеляційної інстанції
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що забезпечення позову шляхом заборони Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області вчиняти будь-які дії, пов`язані з обмеженням пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром та з урахуванням коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених статтею 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» та пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2025 року № 1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану» спрямований на попереднє вирішення спору по суті, оскільки, предметом розгляду даної справи є правомірність обмеження розміру пенсії та застосування відповідних коефіцієнтів. Застосування ж такого заходу забезпечення призвело б до фактичного задоволення позовних вимог до ухвалення судового рішення у справі, що не відповідає правовій природі інституту забезпечення позову та суперечить меті такого процесуального механізму.
Крім того, позивач не навів належних та достатніх доказів, які б свідчили про існування реальної загрози ускладнення або неможливості виконання рішення суду у разі його ухвалення на користь позивача. Сам по собі факт нарахування та виплати пенсії у спірному розмірі не свідчить про наявність таких обставин, оскільки, у разі задоволення позову можливе проведення відповідного перерахунку та виплати належних сум пенсії без загрози неможливості виконання такого рішення.
Суд першої інстанції повно та всебічно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку зібраним доказам та правильно визначив правову природу спірних правовідносин, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни рішення суду.
За правилами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Керуючись статтями 2, 5, 150, 242-244, 250, 294, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України суд, -
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Повний текст судового рішення складений 17 березня 2026 року.

Суддя доповідач С.В. Дегтярьова

Судді А.В. Крусян

О.В. Яковлєв