СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року м. Харків Справа № 917/2016/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Стойка О.В., суддя Склярук О.І. , суддя Попков Д.О.

за участю секретаря судового засідання Семченко Ю.О.
та представників учасників справи:
від позивача – Овчарук О.О. - представник; 
від відповідача– Малініна К.М. –представник,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ на рішення Господарського суду Полтавської області від 20.01.2026 у справі №917/2016/25

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ

до Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Диканської селищної ради, селище Диканька, Полтавський район, Полтавська область

про стягнення 337 544,90 грн,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі- Позивач) звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Диканської селищної ради (далі- Відповідач) про стягнення 337 544,90 грн, в тому числі: 306 690,95 грн заборгованості за поставлений газ, 28 131,54 грн пені та 2722,41 грн 3% річних.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 20.01.2026 у справі №917/2016/25 стягнуто з Відповідача на користь Позивача 306 690,95 грн вартості безпідставно отриманого природного газу, 2722,41 грн 3% річних та 3712,96 грн витрат зі сплати судового збору; в задоволенні вимог в іншій частині позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням в частині відмови в стягненні 28131,54 грн. пені, Позивач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області 20.01.2026 по справі №917/2016/25 в оскаржуваній частині та ухвалити у цій частині нове рішення про стягнення пені.
Позивач вважає, що рішення у справі прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, без урахування всіх обставин справи, а саме:
-суд першої інстанції, зазначаючи, що природний газ поставлений в більшому обсязі ніж це зазначено в п.2.1 Договору, прийшов до помилкового висновку, що в даному випадку мали місце недоговірні стосунки, оскільки не врахував умови п.п.2.4, 6.2 Договору про самостійне контролювання споживачем обсягів споживання природного газу, а у разі перевищення замовлених обсягів - обов`язок надання постачальнику для оформлення додаткової угоди на коригування замовлених обсягів;
-отримавши природний газ навіть з перевищенням узгоджених об`ємів в рамках Договору, Відповідач у відповідності до акту приймання-передачі природного газу зобов`язаний був оплатити його в строк зазначений в п. 5.1 Договору, а у разі порушення цих строків нести відповідальність встановлену в п.7.2 Договору, що судом не було досліджено.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 року у справі
№917/2016/25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача на означене судове рішення, а ухвалою від 09.03.2026 розгляд справи призначено на 06.04.2026 о 11:15.
Від Відповідача надійшов відзив, за змістом якого він просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги Позивача, вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, він вважав, що Позивачем не наведено належних та обґрунтованих доводів, які б спростували встановлену судом першої інстанції обставину поставки природного газу в обсязі 24,268тис.куб.м поза межами Договору, а сам по собі факт не ініціювання Відповідачем укладення додаткової угоди про коригування замовлених обсягів, не свідчить про внесення Сторонами будь-яких змін до умов Договору.
У судовому засідання 06.04.2026 Позивач підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду в оскаржуваній частині.
Відповідач підтримав свої заперечення, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просив рішення суду залишити без змін, а скаргу –без задоволення.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:
-укладення між сторонами Договору постачання природного газу від 09.12.2024 № 15-8349/24-БО-Т (надалі – Договір), за умовами п.п 1.1., 1.2., 2.1., 4.1 якого Позивач постачає Відповідачу природний газ за ДК 021:2015 код 09120000-6 «Газове паливо» (природний газ) для своїх власних потреб, в кількості 253,15 тис куб. м, в січні-квітні 2025 року за ціною 16 390 грн з ПДВ за 1000 куб. м. з ПДВ та з урахуванням тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (163,89 грн з ПДВ за 1000 куб. м), а Відповідач зобов`язаний здійснити розрахунок з Позивачем на умовах цього Договору;
-укладення 22.01.2025 між сторонами Додаткової угоди № 1 до Договору, якою внесено зміни в обсяги поставки природного газу в кількості 245,746 тис. куб. м, його ціну (17 052,60 грн за 1000 куб. м з ПДВ) та загальну вартість Договору; яка на дату укладення склала 4 190 608,24 грн з ПДВ (п. 4.3. Договору в редакції додаткової угоди);
-поставки Позивачем Відповідачу природного газу: 
у січні 2025 року - 88,323 тис. куб. м на суму 1 506 136,48 грн;
у лютому 2025 року - 97,229 тис. куб. м на суму 1 658 006,90 грн;
у березні 2025 року - 66 477 тис. куб. м на суму 1 133 605,45 грн; у квітні 2025 року - 17, 985 тис. куб. м на суму 306 690,95 грн., що підтверджується даними оператора ГРМ, оскільки актів приймання-передачі у спірний період сторонами не складно;
- оплати Відповідачем вартості природного газу у сумі 4 008 320,66 грн., що підтверджується наданим Позивачем реєстром документів за період з 09.12.2024 по 23.09.2025;
- направлення Відповідачем Позивачу листа № 139/01-20 від 17.02.2025 з проханням зарахувати переплату по Договору від 09.10.2024 № 15-7349/24-БО-Т в сумі 289 428,17 грн, що склалася станом на 01.01.2025, в оплату по Договору від 09.12.2024 № 15-8349/24-БО-Т.
Звертаючись з даним позовом, Позивач зазначав, що на виконання умов вказаного договору у період з січня 2025 року по квітень 2025 року ним передано у власність Відповідача природний газ на загальну суму 4 297 748,83 грн., який був оплачений частково, у зв`язку з чим за Відповідачем утворилась заборгованість у сумі 306 690,95 грн., на яку Позивачем нараховано на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних в сумі 2722,41 грн та пеню у розмірі 28 131,45 грн, на підставі п. 7.2. Договору за період з 17.06.2025 по 02.10.2025.
Відповідач не скористався правом подання відзиву на позов в суді першої інстанції у встановлений законом строк.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, господарський суд виходив з обставин доведеності поставки Позивачем природного газу обсягом 24,268 тис. куб.м за ціною 17 052,60 грн за 1000 куб. м з ПДВ та його використання Відповідачем як такого, що відбувалося в позадоговірному порядку (270,014 тис. м куб. - 245,746 тис. куб. м), у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав до стягнення з Відповідача суми заборгованості в порядку ст.1212 ЦК України з урахуванням 3% річних.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, суд вказав, що оскільки у цій справі встановлено, що відносини, які спричинили виникнення у Відповідача зобов`язання по сплаті вартості отриманого природного газу є позадоговірними, відтак, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Відповідача пені в сумі 28 131,45 грн слід відмовити за необґрунтованістю.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Предметом апеляційного перегляду рішення суду є незгода Позивача з висновками суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 28 131,45 грн, на підставі п. 7.2. Договору за період з 17.06.2025 по 02.10.2025.
Так, місцевий господарський суд дійшов висновку, що правовідносини між сторонами були врегульовані укладеним між ними Договором лише в частині постачання природного газу Позивачем обсягом 245,746 тис. куб. м на загальну суму, що складає 3 492 173,53 грн з ПДВ, тоді як спірні правовідносини щодо відсутності оплати за поставлений поза межами узгодженого за Договором (Додатковою угодою) обсягом природного газу - обсягом 24,268 тис. куб. м була поставлена Позивачем та використана
Відповідачем поза межами спірного Договору та не була врегульована сторонами, у зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що дані відносини є такими, що виникли без належних на те правових підстав, а отже кондикційними.
Оскільки відносини, що виникли в результаті постачання Позивачем природного газу в обсязі більшому, ніж було визначено умовами Договору, суд виснував про відсутність правових підстав до нарахування пені, яка передбачена п. 7.2. Договору, як того вимагав Позивач.
Відповідно до вимог ч.4 ст.13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з вимогами ч.4 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки вимоги апеляційної скарги стосуються перегляду судового рішення тільки в частині відмови у стягненні пені, а в інший частині -щодо стягнення основної заборгованості та 3 % річних - рішення суду не оскаржується, скаржник не просить змінити його навіть мотивувальну частину - законність та обґрунтованість рішення господарського суду Полтавської області в частині стягнутої вартості безпідставно отриманого (поза межами Договору ) природного газу судовою колегією не переглядається.
Судова колегія вважає висновки суду в оскаржуваній частині обґрунтованими, з огляду на наступне.
Правові засади функціювання ринку природного газу врегульовано Законом України Про ринок природного газу, Кодексом газотранспортної системи за іншими нормативно-правовими актами.
Так, постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.
Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом.
Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу (ст. 12 ЗУ Про ринок природного газу).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 626, 628, 629 Цивільного кодексу України).
Позивач в апеляційній скарзі вказує на необґрунтованість рішення суду першої інстанції, в тому числі в частині відмови у стягненні з Відповідача 28 131,54 грн пені., нарахованої на заборгованість з постачання природного газу в обсязі 24,268 тис. куб. м понад встановлені договором об`єми.
Рішенням суду першої інстанції в межах, яке не оскаржується сторонами, встановлено, що поставка Позивачем та використання Відповідачем спірного обсягу природного газу - 24,268 тис. куб. м, на несплачену вартість якого Позивачем нарахована спірна пеня - відбувалася в позадоговірному порядку, тобто в цій частині поставка природного газу, а отже й наслідки його несплати - не були врегульовано між сторонами Договором.
Судом встановлено, що сторони в укладеному між ними Договорі узгодили поставку в спірному періоді природного газу обсягом 245,746 тис. куб. м на суму, що складає 4 190 608,24 грн з ПДВ, Позивач поставив Відповідачу весь передбачений Договором обсяг природного газу, а Відповідач оплатив його у повному обсязі та будь- яких додаткових угод до Договору стосовно збільшення обсягів постачання газу між сторонами не укладалося, договірні відносини між сторонами з приводу постачання газу вичерпані, шляхом його виконання.
Оскільки в цій частині рішення суду Позивачем не оскаржується, дослідження обґрунтованості такого висновку суду першої інстанції виходить за межі даного апеляційного перегляду.
Також судовою колегією не встановлено законних підстав до виходу за межі вимог апеляційної скарги Позивача.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Статтею 549 Цивільного кодексу встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Оскільки судом при вирішенні спору щодо основної заборгованості за поставлений природний газ встановлено, що вона виникла поза межами укладеного між сторонами Договору, тобто цей обсяг природного газу 24,268 тис. куб. використаний Відповідачем без відповідної правової підстави, тому доводи Позивача, що умови укладеного між сторонами Договору в частині стягнення пені мають розповсюджуватися на поставку природного газу поза межами Договору є безпідставними.
Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування до Відповідача, який прострочив оплату поставленого поза Договором у січні-квітні 2025 року обсягу природного газу - відповідальності у вигляді пені у розмірі 28 131,54грн на підставі п. 7.2 Договору.
Також жодна норма законодавства не передбачає стягнення пені в певному розмірі у кондиційних правовідносинах при постачанні природного газу понад обумовлені договором об`єми.
Крім того, судова колегія вважає безпідставними посилання Позивача на зміст п.п.5.1,7.2, 7.7 Договору у якості підстави стягнення пені за відсутність оплати у встановлений Договором строк за отриманий понад узгоджених за Договором об`ємів природний газ, оскільки навіть ці умови Договору вимагають визначення такого обсягу у складеному між сторонами актів приймання-передачі природного газу, тоді, як зазначає Позивач у позовній заяві, такі акти між сторонами не складалися, а спірний обсяг визначений ним на підставі листа оператора ГРМ.
Отже, місцевий господарський суд правомірно відмовив Позивачу у стягненні з Відповідача пені в розмірі 28 131,54 грн, нарахованої на заборгованість з постачання природного газу в обсязі 24,268 тис. куб. м понад встановлені Договором об`єми, оскільки обов`язок Відповідача зі сплаті вартості отриманого природного газу є позадоговірним.
Таким чином, судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга Позивача – підлягає залишенню без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 20.01.2026 у справі №917/2016/25 підлягає залишенню без змін.
Будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду при ухваленні оспорюваного рішення, які в силу вимог ч. 3 ст. 277 ГПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення - судовою колегією не встановлено.
Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновок суду першої інстанції.
Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати по розгляду апеляційної скарги, відносяться на заявника апеляційної скарги.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ на рішення Господарського суду Полтавської області від 20.01.2026 у справі №917/2016/25- залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 20.01.2026 у справі №917/2016/25 – залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції у вигляді судового збору, віднести на Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ.
Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.
Повний текст постанови підписано 15.04.2026.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя О.І. Склярук 

Суддя Д.О. Попков