Справа № 444/5264/25
Провадження № 2-о/444/82/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повне)
24 лютого 2026 року        м. Жовква
Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючий суддя Олещук М. М.,
секретар судового засідання Мачіха Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Жовківська міська рада Львівського району Львівської області, державний нотаріус Жовківської державної нотаріальної контори Галань Ольга Ярославівна, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -
В С Т А Н О В И В : 

Заявник  ОСОБА_1  звернулася до суду із заявою та просить встановити факт її постійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем  ОСОБА_2 , який був їй чоловіком та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із чим відкрилася спадщина.
Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 , була дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 . 13 жовтня 1984 року заявник та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у Жовківському (Нестерівському) відділі ЗАГС Львівської області. При цьому ОСОБА_1 , як дружині, було присвоєно прізвище чоловіка ОСОБА_3 . Однак, в установленому порядку прізвище у паспорті та інших документах заявник не змінила.
Після смерті чоловіка вона звернулася з заявою про прийняття спадщини до Жовківської державної нотаріальної контори, в якій було заведено спадкову справу (номер у Спадковому реєстрі 51084549, номер у нотаріуса 247/2011). Однак, в усній формі їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що вона після реєстрації шлюбу не змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_3 ». У 2019 році рішенням Жовківського районного суду Львівської області у цивільній справі №444/3660/18, провадження № 2/444/452/19 було встановлено юридичний факт про те, що вона була дружиною ОСОБА_2 .
У 2025 році вона знову звернулася до Жовківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, на цей раз їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск встановленого законом 6-місячного строку для подання заяви до органу нотаріату. Крім того, їй роз`яснено, що вона повинна надати нотаріальній конторі рішення суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.
Однак, протягом 26 років і на момент смерті чоловіка вони проживали спільно і постійно за адресою: АДРЕСА_1 (хоча формально вона була зареєстрована у цьому ж населеному пункті по АДРЕСА_2 ). Також у буд. АДРЕСА_1 вона з чоловіком вела спільне господарство, у т.ч. вони розводили домашню птицю та вирощували овочі. Оскільки вона фактично постійно мешкала зі своїм чоловіком, то після його смерті вважала, що фактично прийняла спадщину. Спадковим майном є земельна ділянка для товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Куликівської ОТГ.
Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Про факт її постійного проживання зі спадкодавцем у будинку АДРЕСА_1 свідчить наступне.
У рішенні Жовківського районного суду Львівської області у цивільній справі № 444/3660/18, провадження № 2/444/452/19 від 18 липня 2019 року міститься посилання на її твердження про те, що протягом 26 років і на момент смерті чоловіка вони проживали спільно і постійно за адресою: АДРЕСА_1 . Судом зазначена інформація не спростована і була використана при ухваленні рішення в справі про встановлення факту родинних стосунків.
Крім того, сусіди, мешканці м. Жовква Львівського району Львівської області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надали письмові заяви, якими підтверджують факт її постійного проживання разом з ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Про фактичне прийняття нею спадщини після смерті чоловіка свідчить також її заява до уповноважених органів про згоду на зміну конфігурацій земельної ділянки, яка належала ОСОБА_2 , та договір оренди цієї земельної ділянки на її ім`я.
13.01.2026 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 24.02.2026 року.
Заявник в судове засідання не з`явилася, однак на адресу суду подала письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, заяву задовольнити з наведених у такій заяві мотивів. 
Заінтересована особа - Жовківська міська рада Львівського району Львівської областіщодо задоволення заяви  ОСОБА_1 не заперечила та зазначила, що просить розгляд справи проводити за відсутності їх представника.
З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе проводити розгляд заяви ОСОБА_1 у відсутності заявника та заінтересованої особи та на підставі поданих суду доказів.
Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали поданої заяви та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Рішенням у справі №444/3660/18, провадження №2/444/452/2019 позов ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 була дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення суду набрало законної сили (арк.спр.10-11).
Згідно з копією паспорта громадянина України ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , в с.Дев`ятир Жовківського району Львівської області (арк.спр.5).
Згідно з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.спр.6).
Із інформаційної довідки із спадкового реєстру №80721033 встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 заведено спадкову справу 247/2011 (арк.спр.7). 
Із копії державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ 014429 встановлено, що ОСОБА_2 на підставі рішення ХХІІ сесії ІІІ дем.скликання Куликівської селищної Ради народних депутатів від 19.11.2001 р. №5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,1700 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Куликівської селищної ради урочище "Гошівське поле". Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (арк.спр.8).
Із копій письмових заяв гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 встановлено, що останні вказали, що є сусідами та знайомими гр. ОСОБА_1 . Цими вони заявами підтверджують, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно постійно мешкала зі своїм чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до дня його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки (арк.спр.12-13). 
Із копії свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 встановлено, що з 13.10.1984 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі.
Згідно з ст.ст. 293, 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть розглядатися цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, а також можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.
Статтею 1221 ЦК України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Відповідно до п. 23 цієї ж постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Отже для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Згідно з п. 3.22 Глави 10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.
Таким чином у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Глави 10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Отже судом встановлено, що заявник  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .
Оскільки встановлення факту постійно проживання із спадкодавцем має для заявника юридичне значення, та є необхідним для оформлення ним спадкових прав, законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, тому суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. 
Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 273, 293-294, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1  задовольнити.
Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 02.03.2026 року.

Суддя:          Олещук М. М.