справа №176/5117/25
провадження №2-а/176/3/26

РІШЕННЯ
Іменем України

12 лютого 2026 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Гусейнов К.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2025 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Шеломіцького І.В. звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про визнання протиправною та скасування постанови №R254973 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 15.12.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15 грудня 2025 року ТВО начальника, ОСОБА_2 було складено постанову №R254973 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (за наявності поданої особою заяви, в якій вона зазначає, що не оспорює допущене правопорушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності).
Згідно змісту цієї постанови вказано, що за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не пройшов(ла) (відмовився(лась) від проходження) ВЛК (п.2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист», чим допустив(ла) порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
При цьому, позивач не відмовлявся від проходження ВЛК та не отримував від відповідача повісток про виклик для проходження ВЛК, а заяву про згоду на притягнення до адміністративної відповідальності подав, оскільки відповідач вніс до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про порушення позивачем правил військового обліку та відмітку до Резерв + про здійснення його розшуку, а також звернувся до Національної поліції з дорученням щодо здійснення розшуку та доставки позивача.
Позивач 16.12.2025 року здійснив оплату оскаржуваної постанови у розмірі 8500 грн (50 % накладеного штрафу), що підтверджується банківською квитанцією від 16.12.2025 року.
У зв`язку з вищевикладеним позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову №R254973 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 15.12.2025 року, згідно якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн та закрити провадження по зазначеній справі; стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 грошові кошти по оплаті штрафу у розмірі 8 500 гривень 00 копійок.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 січня 2026 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Представник позивача Шоломицький І.В. про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подав. 

14 січня 2026 року від ІНФОРМАЦІЯ_1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в повному обсязі. 
Представник відповідача у відзиві зазначає, що відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, заперечує проти позову та просить відмовити у його задоволенні з наступних підстав.
Відповідач звертає увагу суду, що Законом № 4235-ІХ від 12.02.2025, що набрав чинності 15.02.2025, до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» до Закону №3621-ІХ внесено зміни, в силу яких установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобовыязані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Відповідач стверджує, що з огляду на вимоги пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3621-ІХ в редакції Закону № 4235-ІХ, позивач був зобов`язаний самостійно звернутися до ТЦК та СП або через «Резерв+» для отримання направлення на ВЛК для проходження медичного огляду до 05 червня 2025 року.
Крім того, п.3.2 Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008, визначено, що повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ТЦК та СП.
На час розгляду справи позивач не пройшов ВЛК.
Відповідно до статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління та регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними Служби зовнішньої розвідки України), якщо особа подала відповідну заяву, в якій вона не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності.
Згідно із Законом № 4316-ІХ від 13.03.2025 КУпАП доповнено статтею 279-9, яка визначає розгляд справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку та порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності та подала про це відповідну заяву.
Таким чином, на підставі відомостей, які містяться в ЄДРПВР, заяви ОСОБА_1 , що він не оспорює допущене порушення та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності, була винесена оскаржувана постанова № R254973 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 15.12.2025 року. Доказами у зазначеній постанові є посилання на відповідні норми законодавства.
Відповідач звертає увагу, що постанови, які виносяться через ЄДРПВР мають визначену форму. Вимоги статей 258, 283 Кодексу були дотримані.
На підставі викладеного, відповідач вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вони є необґрунтованими та безпідставними.

Суд, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою №R254973 від 15 грудня 2025 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 17000 грн (а.с.13-14).
Згідно з даними, що містяться у вказаній постанові, ОСОБА_1 не пройшов (відмовився від проходження) ВЛК (п.2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.
У зазначеній постанові уповноважений представник ІНФОРМАЦІЯ_3 не посилається на постанову ВЛК, якою ОСОБА_1 був визнаний обмежено придатним та дату її винесення.
З Електронного кабінету призовників, військовозобов`язаних та резервістів Резерв+ вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не пройшов ВЛК станом на 28.10.2025 року; має звання солдат резерву; тип бронювання – відстрочка до 13.02.2026 року; групи інвалідності не має (а.с.11).
Відповідно до положень пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 05 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військоволікарську комісію для проходження медичного огляду.
Зі змісту вказаних положень вбачається, що вимога щодо проходження до 05 червня 2025 року повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби поширюється на громадян України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом.
Зважаючи на те, що станом на 05 червня 2025 року ОСОБА_1 не був визнаний обмежено придатним, то він не є особою, на яку поширювалась вимога щодо необхідності проходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби відповідно до положень пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист».
Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України)).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ч.1-3 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
У матеріалах справи відсутні докази, передбачені ст.72 КАС України та ст.251 КУпАП, на підтвердження правомірності постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача, тому суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання протиправною та скасування постанови №R254973 від 15.12.2025 року.
Щодо вимоги про повернення стягнутих коштів у розмірі 8500 грн, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою. У разі неможливості повернення предмета повертається його вартість.
Відповідно до положень ст.304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Повернення коштів сплачених позивачем на виконання штрафу має здійснюватися на підставі Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013 року «Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій».
Відповідно до вимог п.3 Порядку повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Казначейства з відповідних рахунків за надходженнями, відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення платіжних інструкцій для здійснення внутрішніх операцій.
Відповідно до п.5 Порядку визначено, що повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету або повернення на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, або перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.
Відповідач є контролюючим органом у розумінні положень п. 5 Порядку, оскільки саме на виконання його рішення (постанови) було сплачено штраф позивачем.
Суд звертає увагу, що сплачений адміністративний штраф може бути повернуто управлінням держказначейства у визначеному порядку лише на підставі висновку органу, який застосував адміністративне стягнення (штраф). Тобто фізичній особі необхідно звернутися до відповідного органу з письмовою заявою про надання висновку про повернення помилково сплаченого адміністративного штрафу.
Враховуючи викладене, а також враховуючи той факт, що повернення таких коштів здійснюється управлінням держказначейства на підставі висновку органу, який застосував адміністративне стягнення, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.
При цьому, суд зазначає, що в разі невиконання відповідачем обов`язку по вчиненню дій, спрямованих на повернення коштів, в даному випадку, місцевий суд в порядку цивільного судочинства, може стягнути на користь платника сплачені на підставі вказаної постанови кошти відповідно до ст. 1212 ЦК України як безпідставно утримувану суму.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 року в справі № 910/5880/21.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, з урахуванням положень ч.1 ст.139 КАС України на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605,6 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 229, 242-246, 286, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення – задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову №R254973 від 15.12.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП закрити. 
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Жовтоводського міського суду
Дніпропетровської області       Кімал ГУСЕЙНОВ