Справа № 723/264/26
Провадження № 2/723/1409/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2026 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд
Чернівецької області в складі:

головуючого судді Пташник А.М.
за участю секретаря судового засідання Яворської М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сторожинець в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кам`янської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на частку у майні колишнього колгоспного двору та на спадкове майно за законом,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Роговський В.П. звернувся в суд з позовом до Кам`янської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на частку у майні колишнього колгоспного двору та на спадкове майно за законом, посилаючись на те, що  ОСОБА_2 та його син ОСОБА_1 набули у спільну сумісну власність домоволодіння, що згідно технічного паспорта складається з житлового будинку літ.«А-І», житлового будинку літ.«Б-І», ганку літ.«б», сарая літ.«В», сарая літ.«Г», сарая літ.«Д», сарая літ.«Е», літньої кухні літ.«Є», навісу літ.«Ж», вбиральні літ.«З», воріт з хвірткою під № 1, огорожі під № 2, криниці під № 3 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки зазначене домоволодіння було майном колгоспного двору і станом на 01 липня 1990 року вказані особи були його членами. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 - батько позивача ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, що складається з 1/2 житлового будинку літ.«А-І», 1/2 житлового будинку літ.«Б-І», 1/2 ганку літ.«б», 1/2 сарая літ.«В», 1/2 сарая літ.«Г», 1/2 сарая літ.«Д», 1/2 сарая літ.«Е», 1/2 літньої кухні літ.«Є», 1/2 навісу літ.«Ж», 1/2 вбиральні літ.«З», 1/2 воріт з хвірткою під № 1, 1/2 огорожі під № 2, 1/2 криниці під № 3 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач ОСОБА_1 будучи сином спадкодавця, тобто в силу статті 529 Цивільного кодексу Української РСР, який був чинним на час смерті спадкодавця, спадкоємцем за законом першої черги, своєчасно, в установлений законом шестимісячний строк, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном (стаття 549 Цивільного кодексу Української РСР), оскільки залишився проживати у вказаному домоволодінні, обробляв присадибну земельну ділянку, і 20 січня 2026 року звернувся із відповідною заявою до приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Сирбу Л.Б., де була заведена спадкова справа № 07/2026. У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки ОСОБА_2 при житті не оформив право власності на належну йому частину домоволодіння за собою та не зареєстрував це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.
Просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння, що складається з житлового будинку літ.«А-І», житлового будинку літ.«Б-І», ганку літ.«б», сарая літ.«В», сарая літ.«Г», сарая літ.«Д», сарая літ.«Е», літньої кухні літ.«Є», навісу літ.«Ж», вбиральні літ.«З», воріт з хвірткою під № 1, огорожі під № 2, криниці під № 3 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
В судове засідання позивач не з`явилася, його представник - адвокат Роговський В.П. надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримує, просить задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає.
Судом встановлені наступні обставини справи.
ОСОБА_2 та його син ОСОБА_1 набули у спільну сумісну власність домоволодіння, що згідно технічного паспорта складається з житлового будинку літ.«А-І», житлового будинку літ.«Б-І», ганку літ.«б», сарая літ.«В», сарая літ.«Г», сарая літ.«Д», сарая літ.«Е», літньої кухні літ.«Є», навісу літ.«Ж», вбиральні літ.«З», воріт з хвірткою під № 1, огорожі під № 2, криниці під № 3 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки зазначене домоволодіння було майном колгоспного двору і станом на 01 липня 1990 року вказані особи були його членами. Це відповідає роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, який в пункті 6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20 роз`яснив, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. 
Згідно частини першої статті 120 Цивільного кодексу Української РСР (1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. 
Частина друга статті 123 цього Кодексу визначає, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Таким чином, кожен з вказаних осіб набув право власності на 1/2 частину згаданого домоволодіння.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 - батько позивача ОСОБА_1 . 
Згідно з п. 4 постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-XII «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» правила, що містяться в Законі Української РСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність в СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 1 липня 1990 року. 
Відповідно до ч. 1 ст. 17 зазначеного Закону Української РСР майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Норма, що передбачала можливість членів сім`ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, мати у власності, зокрема, жилі будинки і господарські споруди, також містилася у ст. 8 Закону СРСР «Про власність в СРСР» 1990 року. 
У зв`язку з цим Пленум Верховного Суду України в пункті 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності» роз`яснив, що правила ст. 563 ЦК України про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. В разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. 
Такі висновки зробив Верховний Суд України в ухвалі від 16 січня 2008 року по справі № 6-15661св07.
Таким чином, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, що складається з 1/2 житлового будинку літ.«А-І», 1/2 житлового будинку літ.«Б-І», 1/2 ганку літ.«б», 1/2 сарая літ.«В», 1/2 сарая літ.«Г», 1/2 сарая літ.«Д», 1/2 сарая літ.«Е», 1/2 літньої кухні літ.«Є», 1/2 навісу літ.«Ж», 1/2 вбиральні літ.«З», 1/2 воріт з хвірткою під № 1, 1/2 огорожі під № 2, 1/2 криниці під № 3 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 будучи сином спадкодавця, тобто в силу статті 529 Цивільного кодексу Української РСР, який був чинним на час смерті спадкодавця, спадкоємцем за законом першої черги, своєчасно, в установлений законом шестимісячний строк, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном (стаття 549 Цивільного кодексу Української РСР), оскільки залишився проживати у вказаному домоволодінні, обробляв присадибну земельну ділянку, і 20 січня 2026 року звернувся із відповідною заявою до приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Сирбу Л.Б., де була заведена спадкова справа № 07/2026.
Відповідно до підпункту 4.18. пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.
Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (підпункт 4.21. пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).
Як вбачається з доданої до позову інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно та інших відповідних реєстрів, відомості щодо реєстрації права власності відносно вказаного домоволодіння в цих реєстрах відсутні.
У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки ОСОБА_2 при житті не оформив право власності на належну йому частину домоволодіння за собою та не зареєстрував це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, про що свідчить вищезгадана інформаційна довідка.
За змістом розділу VII Цивільного кодексу Української РСР, який був чинним на час смерті спадкодавця, спадкування - це перехід до спадкоємців тих прав та обовязків, що належали спадкодавцеві на законних підставах на момент відкриття спадщини (день смерті спадкодавця). Відповідно до частини першої статті 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Пунктом 1 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання права. Тому позивач вважає, що право власності на 1/2 частку вищевказаного домоволодіння перейшло до нього в порядку спадкування за законом і просить захистити його цивільне право на спадкове майно шляхом визнання за ним права власності на нього.   
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1,2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.
Згідност.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб.
Виходячи з цього та підсумовуючи викладене і зважаючи на підтвердження в суді всіх зазначених обставин, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст.2, 12, 76, 89, 263, 265, 354 ЦПК України, ст. ст.1216, 1216, 1218, 1261 ЦК України суд, -
У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Кам`янської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на частку у майні колишнього колгоспного двору та на спадкове майно за законом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння, що складається з житлового будинку літ.«А-І», житлового будинку літ.«Б-І», ганку літ.«б», сарая літ.«В», сарая літ.«Г», сарая літ.«Д», сарая літ.«Е», літньої кухні літ.«Є», навісу літ.«Ж», вбиральні літ.«З», воріт з хвірткою під № 1, огорожі під № 2, криниці під № 3 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Сторожинецького районного суду Антоніна ПТАШНИК