ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
08.04.2026	Справа № 910/11812/25	
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецконтроль механізація" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТСФ" 
про стягнення 211026,57 грн.
без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецконтроль механізація" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТСФ" про стягнення за договором №СМ03/02/25-1005 оренди спеціалізованої техніки від 03.02.2025 заборгованості у розмірі 168 950 грн., пені в розмірі 32 165,61 грн., інфляційних втрат у розмірі 6 798,17 грн., 3% річних у розмірі 3 112,79 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).
Дана ухвала суду доставлена відповідачу в його електронний кабінет, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи. Разом із цим, у визначений судом строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано.
За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.
Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.
При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03.02.2025 між позивачем (Орендодавець) та відповідачем (Орендар) укладено Договір №СМ03/02/25-1005 оренди спеціалізованої техніки, відповідно до п. 1.1. якого на умовах даного Договору, Орендодавець зобов`язується передати, а Орендар прийняти в тимчасове (строкове) оплатне користування будівельну техніку та механізми, як власну, так і прийняту в користування від третіх осіб, згідно узгоджених Сторонами замовлень (надалі також «Техніка»), разом із екіпажем (оператором/механізатором). 
Згідно з п. 1.3. Договору замовлення Техніки за цим Договором здійснюється шляхом укладення Сторонами додаткових угод до цього Договору (надалі за текстом скорочено - «замовлення»), які мають містити узгоджений Сторонами кількість, тип Техніки, строк оренди, місце, дату та час передачі техніки, вартість години оренди Техніки, порядок розрахунків та інші необхідні істотні умови, а також умови, що відрізняються від встановлених цим Договором. Сторонами може бути погоджено графік користування Технікою і присутності оператора/механізатора (зміни) із зазначенням мінімального добового часу використання Техніки, або мінімального часу використання Техніки протягом календарного тижня. 
Пунктом 4.1. Договору передбачено, що приймання послуг оренди здійснюється за актом приймання наданих послуг, що фіксують кількість відпрацьованих машино-годин Техніки, що визначаються на підставі рапортів, нарядів-замовлень, довідок про виконані роботи, товарно-транспортних накладних та інших документів, що фіксують час використання Техніки. 
Датою прийняття послуг за цим Договором є дата підписання Сторонами Актів наданих послуг, з урахуванням особливостей передбачених цим Договором (пункт 4.3 Договору).
Відповідно до п. 4.8 Договору у випадку не підписання Орендарем Акту наданих послуг та ненадання Орендодавцю обґрунтованих заперечень до Акту наданих послуг (виконаних робіт) протягом 5 календарних днів з дня отримання відповідного Акту наданих послуг (роботи), на підтвердження яких складено такий Акт, вважаються прийнятими Орендарем без заперечень та підлягають оплаті в повному обсязі.
Також, сторонами підписано додаткові угоди до Договору, а саме: Додаткову угоду №1 від 03.02.2025, Додаткову угоду №2 від 04.02.2025, Додаткову угоду №3 від 06.03.2025, Додаткову угоду №4 від 06.03.2025 року.
За Додатковою угодою №2 від 04.02.2025 до Договору позивачем надані відповідачу послуги оренди, що підтверджується наступними підписаними обома сторонами актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №71 від 12.02.2025 р. на суму 15 000 грн.; №72 від 13.02.2025 р. на суму 52 000,00 грн.; №73 від 13.02.2025 р. на суму 20 800,00 грн.; №74 від 24.02.2025 р. на суму 12 350,00 грн.; №99 від 10.03.2025 р. на суму 19 500,00 грн.; №100 від 10.03.2025 р. на суму 52 000,00 грн.; №101 від 10.03.2025 р. на суму 19 500,00 грн.; №129 від 17.03.2025 р. на суму 68900,00 грн.; №254 від 20.04.2025 р. на суму 42 900,00 грн. Крім того, залишилися не підписаними наступні акти виконаних робіт (наданих послуг): №97 від 03.03.2025 р. на суму 32 500,00 грн. (рапорт-наряд про роботу техніки за період з 26.02.2025 р. до 28.02.2025); №197 від 24.03.2025 р. на суму 67 600,00 грн. (рапорт-наряд про роботу техніки за період з 17.03.2025 р. до 31.03.2025); №198 від 31.03.2025 р. на суму 71 500,00 грн. (рапорт-наряд про роботу техніки за період з 17.03.2025 р. до 31.03.2025); №215 від 07.04.2025 р. на суму 67 600,00 грн. (рапорт-наряд про роботу техніки за період з 01.04.2025 р. до 08.04.2025); №249 від 13.04.2025 р. на суму 57 850,00 грн. (рапорт-наряд про роботу техніки за період з 01.04.2025 р. до 17.04.2025); №314 від 04.05.2025 р. на суму 28 600,00 грн. (рапорт-наряд про роботу техніки за період з 28.04.2025 р. до 04.05.2025); №318 від 11.05.2025 р. на суму 49 400,00 грн. (рапорт-наряд про роботу техніки за період з 05.05.2025 р. до 11.05.2025); №319 від 11.05.2025 р. на суму 15 000,00 грн.
Таким чином, загальна сума наданих позивачем послуг відповідачу за Додатковою угодою №2 від 04.02.2025 до Договору становить 693 000 грн.
Поряд із цим, за Додатковою угодою №4 від 06.03.2025 до Договору позивачем надані відповідачу послуги на суму 742 900 грн., на підтвердження чого позивачем надано підписані обома сторонами Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №127 від 11.03.2025 р. на суму 101 250,00 грн.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №132 від 17.03.2025 р. на суму 64 000,00 грн.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №133 від 17.03.2025 р. на суму 112 500,00 грн.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №196 від 24.03.2025 р. на суму 67 500,00 грн.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №128 від 11.03.2025 р. на суму 148 500,00 грн.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №134 від 17.03.2025 р. на суму 165 000,00 грн.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №195 від 24.03.2025 р. на суму 84 150,00 грн.
За умовами Додаткових угод №2 від 04.02.2025, №4 від 06.03.2025 до Договору розрахунки здійснюються на умовах передплати.
Оскільки відповідач оплату за надані послуги здійснив частково на суму 1 266 950,00 грн., за ним утворилась заборгованість у розмірі 168 950,00 грн.
Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1. ст. 283 ГК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.
Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч. 1 ст. 286 ГК України). 
Із матеріалів справи слідує, що сторонами підписувалися за період лютий-травень 2025 року акти здачі-приймання робіт (надання послуг), частина з яких оплачена відповідачем.
Разом із цим, за вказаний період деякі акти здачі-приймання робіт (надання послуг) залишилися відповідачем не підписаними, а саме: №97 від 03.03.2025 р. на суму 32 500,00 грн.; №197 від 24.03.2025 р. на суму 67 600,00 грн.; №198 від 31.03.2025 р. на суму 71 500,00 грн.; №215 від 07.04.2025 р. на суму 67 600,00 грн.; №249 від 13.04.2025 р. на суму 57 850,00 грн.; №314 від 04.05.2025 р. на суму 28 600,00 грн.; №318 від 11.05.2025 р. на суму 49 400,00 грн.; №319 від 11.05.2025 р. на суму 15 000,00 грн.
Судом ураховано, що відповідні акти здачі-приймання робіт (надання послуг) направлені відповідачу за допомогою електронного документообігу «M.E.Doc», що підтверджується скріншотами із вказаної системи.
Водночас, доказів надання відповідачем обґрунтованих заперечень проти таких актів матеріали справи не містять, у зв`язку з чим відповідно до пункту 4.8 Договору дані акти вважаються прийнятими відповідачем без заперечень та підлягають оплаті в повному обсязі.
Ураховуючи викладене, оскільки сума боргу відповідача становить 168950 грн. та підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.
Крім того, позивач просив стягнути нараховані на відповідні суми боргу з урахуванням часткової оплати за період із 30.03.2025 до 16.09.2025 пеню в розмірі 32 165,61 грн., інфляційні втрати у розмірі 6 798,17 грн., 3% річних у розмірі 3 112,79 грн.
Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою. 
За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).
Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Відповідно до статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.
У пункті 7.1.1 Договору передбачено, що за порушення термінів сплати орендної плати, інших платежів, передбачених цим Договором, Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.
За арифметичним перерахунком суду, з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 32 165,61 грн., інфляційні втрати у розмірі 6 798,17 грн., 3% річних у розмірі 3 112,79 грн.
Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до статті 129 ГПК України понесені позивачем витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.
Щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 51000 грн. суд дійшов висновку про наступне.
14.06.2025 між позивачем, як клієнтом, та адвокатом Сікорським Я.О. укладено договір про надання правової допомоги № Б/Н.
Згідно з пунктом 2.1 договору загальна вартість правової допомоги за цим договором зазначається в актах приймання-передачі наданих послуг та інших первинних документах.
18.09.2025 сторонами підписано акт приймання-передачі наданих юридичних послуг до договору про надання правової допомоги від 14.06.2025 № Б/Н на суму 51000 грн., а саме: 1.1 Первинна консультація клієнта: з`ясування обставин справи, уточнення вимог клієнта без аналізу документів - 2 год; 1.2. Попереднє вивчення наданих документів, формування загальної картини ситуації - 5 год; 1.3. Переговори з відповідачем щодо добровільного погашення боргу - 4 год. 1.4. Оцінка достатності доказів: виявлення прогалин, визначення необхідних додаткових матеріалів - 5 год; 1.5. Аналіз законодавства, що регулює дані правовідносини, судової практики та формування правової позиції - 5 год; 1.6. Аналіз ризиків і можливих заперечень з боку відповідача - 2 год; 1.7. Підготовка позовної заяви - 3 год; 1.8. Підготовка додатків до позовної заяви (збір і систематизація документів) - 4 год; 1.9. Комунікація з клієнтом щодо результатів на проміжних етапах та роз`яснення щодо кінцевого результату виконаної роботи - 4 год.
Відповідно до пунктів 2, 3 договору загальна кількість витраченого адвокатом часу становить 34 год., вартість 1 год. наданих Адвокатом юридичних послуг: 1 500 грн. 
Також, до матеріалів справи долучено детальний опис наданих адвокатом послуг.
Положення статті 126 ГПК України передбачають, що для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, відповідно до частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України можливе виключно на підставі клопотання заінтересованої сторони з підстав недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19).
Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 ГПК України. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Так, частина 5 статті 129 ГПК України містить критерій обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відтак, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.07.2022 у справі № 910/7765/20.
Судом прийнято до уваги, що загальна ціна позову в сумі 211026,57 грн. та розмір гонорару адвоката позивача в розмірі 51000 грн. свідчить про необґрунтованість та непропорційність цих витрат до предмета спору.
Відтак, суд з урахуванням обставин даної справи, зокрема ціни позову, враховуючи те, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору, дійшов висновку не присуджувати позивачу всі витрати на професійну правову допомогу та стягнути 12750 грн., відмовивши в решті заявленої позивачем суми.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову - на відповідача.
Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецконтроль механізація" задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТСФ" (01011, м. Київ, Печерський узвіз, буд. 19; ідентифікаційний код 42554288) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецконтроль механізація" (03189, м. Київ, вул. Вільямса Академіка, буд. 6-Д, оф. 43; ідентифікаційний код 43993587) 168950 (сто шістдесят вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят) грн. основного боргу, 32 165 (тридцять дві тисячі сто шістдесят п`ять) грн. 61 коп. пені, 6798 (шість тисяч сімсот дев`яносто вісім) грн. 17 коп. інфляційних втрат, 3112 (три тисячі сто дванадцять) грн. 79 коп. 3% річних, 2532 (дві тисячі п`ятсот тридцять дві) грн. 32 коп. витрат по сплаті судового збору, а також 12750 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Полякова