Справа № 645/2204/26
Провадження № 2-а/645/22/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
23 квітня 2026 року м. Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Шевченко Г.С.,
за участю секретаря судового засідання - Пастушенко К.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Бабаскіна К.С., звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серії ЕНА № 6702951 від 21.02.2026 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП, та провадження у адміністративній справі відносно  ОСОБА_1 закрити.
В обґрунтування позову зазначив, що 21 лютого 2026 року інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 3 полку № 2 Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Форс Софією Володимирівною відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серії ЕНА № 6702951 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. Вказав, що зазначена постанова не відповідає фактичним обставинам справи, не підтверджується доказами, винесена з істотним порушенням прав позивача та правових гарантій, зокрема права на захист, не відповідає вимогам закону, а тому підлягає скасуванню. Зазначив, що в оскаржуваній постанові не зазначено технічний засіб, яким здійснювався відеозапис. Відтак, відповідачем вчинено грубі порушення вимог ст.ст. 268, 283 КпАП України, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 18 березня 2026 р. позовну заяву залишено без руху та наданий час для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 23 березня 2026 задоволено клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду із позовом, відкрито провадження у справі та витребувано докази.
27.03.2026 р. до суду надійшов відзив представника відповідача, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову. Посилається на те, що події складання оскаржуваної постанови 21.02.2026 передувала подія ДТП за участі позивача ОСОБА_1 та іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так, перевіркою встановлено, що 21.02.2026 17:54:50 оператором гарячої телефонної лінії «102» КОЧЕРГА на пульт 17 прийнято телефонне звернення гр. ОСОБА_2 , 1975 р.н., з тел. НОМЕР_1 (аудіофайл додається до цього відзиву), який повідомив про ДТП, заявляючи, що позивач, керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ CLA 45 AMG, д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив зіткнення з транспортним засобом TOYOTA RAV-4 HYBRID, д.н.з. НОМЕР_3 . Даній події присвоєно номер ЄО єдиного обліку №15582, дзвінок було здійснено з Дарницького району міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Набережна Дніпровська, 26-1. Оператором 102 на дане місце події було направлено екіпаж автопатруля РУБІН-0201 в складі атестованих працівників поліції Діденка Антона Олександровича та ОСОБА_3 . За результатом опрацювання даного виклику Інспектором Форс С. В. було подано наступний електронний рапорт: «Прибувши на місце виклику, було встановлено, що особи вирішили питання самостійно. Проте було виявлено, що у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не було права керування відповідної категорії. На гр. Кизим винесено постанову ЕНА № 6702951. Подія не фіксувалась через розряджені ПВ». Прибувши на місце ДТП 21.02.2026 о 18:01 за адресою: м. Київ, вул. Набережна Дніпровська, 26-1, Інспектор діяла правомірно у відповідності із пунктом 5 частини першої статті 32 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки учасники ДТП перебували у місці вчинення дорожньо-транспортної пригоди, що давало поліцейському право вимагати в осіб пред`явлення ними документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках. Позивачем в ході проведення перевірки документів пред`явлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон, на підставі якого була встановлена його особа. Вищезазначене означає, що перевірка документів у позивача відбувалася внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а не в результаті зупинки транспортного засобу поліцією. Інспектор, як поліцейський, була зобов`язана відреагувати на повідомлення про ДТП для встановлення всіх обставин. Під час перевірки документів позивач повідомив поліцейських, що не має посвідчення водія та не отримував його раніше, а тому пред`явив паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Згідно даних з Інформаційного порталу Національної поліції інформація про відсутність у позивача посвідчення водія відповідної категорії підтверджується. Позивачем не оскаржувався факт керування ним транспортним засобом. Також позивач не зазначав, що даним транспортним засобом керувала інша особа. Таким чином в діях позивача мав місце склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 126 КУпАП, а тому рішення Інспектора притягти його до відповідальності правомірне. Департамент патрульної поліції повідомляє, що в період часу, коли щодо Позивача складалася оскаржувана постанова, відеозапис портативних відеореєстраторів патрульних поліцейських не здійснювався, оскільки у них під кінець робочої зміни розрядився елемент живлення, тому надати суду та позивачеві відповідні відеозаписи неможливо. Департамент патрульної поліції не вважає дану обставину такою, що виключає подію скоєння адміністративного правопорушення, оскільки матеріалами справи не спростовується факт керування позивачем транспортним засобом та відсутність у нього посвідчення водія взагалі. Під час розгляду справи не встановлено порушень процедури, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду поліцейськими питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. 
Департамент патрульної поліції звертає увагу, що під час розгляду справи від Позивача не надходили клопотання про перенесення дати розгляду справи для ознайомлення із матеріалами справи на інший день. При цьому Поліцейський самостійно не зобов`язаний приймати рішення про перенесення дати розгляду справ з огляду на те, що пунктом першим ст. 276 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. В ході проведення перевірки за даною справою Департамент патрульної поліції звертає увагу суду, що поліцейські в ході розгляду справи не перешкоджали в реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі, чи іншим способом. Таким чином Позивачем не зазначено підстав для звільнення від адміністративної відповідальності та не наведено обставин, про відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник не з`явились, були повідомлені про дату, час та місце слухання справи належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Представник позивача - адвокат Бабаскін К.С. подав до суду заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив відмовити в задоволенні позову та розглядати справу за його відсутності. 
Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази у їх сукупності, приходить до наступного.
Згідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Судом встановлено, що  інспектором 1 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в місті Києві ДПП Форс С.В. складено постанову ЕНА №6702951 від 21.02.2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на підставі ч. 2 ст. 126 КпАП України в розмірі 3400 грн.
Так, зі змісту постанови вбачається, що 21.02.2026, 18 год. 30 хв., м. Київ, вулиця Дніпровська набережна, 26-К, ОСОБА_1 керував т/з MERCEDES-BENZ CLA 45 AMG, д.н.3. НОМЕР_4 , не маючи права керування т/з, а саме категорії В, чим порушив п. 2.1. А ПДР - керування тз особою, яка не має права керування таким тз, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП. ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП шляхом накладення штрафу в сумі 3400,00 грн.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».
Пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).
Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з пунктом 2.1 а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.
Частиною 9 статті 15 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
Частиною 2 ст. 126 КпАП України передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Суб`єктом адміністративних правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.
Об`єктивна сторона правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП полягає, зокрема, у керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Тобто, для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, що позивач керував транспортним засобом, будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. 
За положеннями ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б)реєстраційний номер на транспортний засіб, ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення мають право працівники органів і підрозділів національної поліції.
Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
У цій категорій справ протокол про адміністративне правопорушення не складається згідно положень ч. 5 ст. 258 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Із змісту ст.247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Статтею 251 КУпАП обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, відповідачем не було надано жодного належного та допустимого доказу.
На спростування змісту вказаної постанови, позивач ОСОБА_1 зазначає, що будь-яких доказів керування тз позивачем, в розумінні поняття «поза розумним сумнівом» відповідачем до постанови не надано.
Твердження представника відповідача про те, що громадянин ОСОБА_2 під час виклику поліції за телефоном гарячої лінії «102» на місце ДТП начебто повідомив про те, що ОСОБА_1 керував т/з MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_4 , не підтверджено та спростовано дослідженим в судовому засіданні аудіозаписом, наданим представником відповідача до відзиву. З дослідженого судом аудіозапису неможливо встановити, яка саме особа керувала автомобілем MERCEDES-BENZ CLA 45 AMG, д.н.з. НОМЕР_4 , 21.02.2026 о 18 год. 30 хв, на цьому аудіозаписі громадянин ОСОБА_2 повідомив тільки місце та марки, державні номери транспортних засобів, з якими сталася ДТП.
Отже, будь-яких даних про причетність ОСОБА_1 до ДТП, що сталася 21.02.2026 о 18 год. 30 хв у м. Києві між TOYOTA RAV-4 HYBRID, д.н.з. НОМЕР_3 , та MERCEDES-BENZ CLA 45 AMG, д.н.з. НОМЕР_4 , до суду не надано.
При цьому суд погоджується з аргументами позивача з приводу того, що в п.7 оскаржуваної постанови «До постанови додається:» відсутні будь-які посилання на докази, які підтверджують обставини, зазначені у фабулі постанови ЕНА №6702951 від 21.02.2026. Інших доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом до суду не надано.
Твердження представника відповідача про те, що наприкінці зміни в поліцейських були розряджені засоби фіксації, не спростовують висновків суду про те, що органом владних повноважень повинні прийматися рішення виключно на підставі належних та допустимих доказів. Також, поліцейські, у разі відсутності можливості належної фіксації на відеозаписі факту керування тз особою, яка не має права керування таким тз, не були позбавлені можливості довести цей факт сукупністю інших доказів. 
Посилання представника відповідача, що станом час складення постанови позивач не заперечував факту свого керування автомобілем MERCEDES-BENZ CLA 45 AMG, д.н.з. НОМЕР_4 21.02.2026, 18 год. 30 хв. є безпідставним, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що протягом судового розгляду до суду суб`єктом владних повноважень не було надано належних та допустимих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, як обов`язкової ознаки об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.
За ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, матеріали справи не містять достатніх та належних доказів того, що ОСОБА_1 21 лютого 2026 року за обставин зазначених в оскарженій постанові керував транспортним засобом, будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Інші посилання сторони позивача, наведені в його позовній заяві про порушення процедури притягнення ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження протягом судового розгляду.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП України (ч. 2 ст. 251 КУпАП України).
Згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. У зв`язку з чим суд погоджується з доводами позивача з даного приводу.
До цього ж у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 у справі № 463/1352/16-а зазначено, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про відсутність законних підстав для винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Поліцейський, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був належним чином зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували б твердження позивача, однак такі докази в матеріалах справи відсутні.
Оскільки належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення суду не надано, суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, прийшов до висновку про недоведеність наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.
За правилами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Вимога позову про визнання постанови протиправною не підлягає розгляду місцевим загальним судом, як адміністративним, в порядку ст. 286 КАС України тому задоволенню не підлягає.
Документально підтверджені витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 665,60 грн підлягають розподілу за правилами ч. 1 ст. 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 12, 77, 241-243, 246, 255, 268, 269, 272, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 222, 247, 251, 258, 268, 276, 280, 283, 287, 288 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА № 6702951 від 21.02.2026, винесену інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 3 полку № 2 Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Форс Софією Володимирівною, якою  ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 126 КУпАП - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ 40108646) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_5 ) судовий збір в сумі 665,60 грн.
В решті позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП  НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Департамент патрульної поліції, код ЄДРПОУ 40108646, місцезнаходження: м.Київ, вул. Федора Ернста, буд.3.
Третя особа: Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, код ЄДРПОУ 44045469, місцезнаходження: м.Харків, вул. Кооперативна, буд.12/14.
Повне рішення складено 23.04.2026.

Суддя  Г. С. Шевченко