ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний №333/4257/25 Головуючий в 1 інст. Наумова І.Й.
Провадження №33/807/475/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року       місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Шевченко А.В., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шевченко А.В. на постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 16 грудня 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 29 квітня 2025 року о 05.50 год. в м.Запоріжжя, Оріхівське шосе, 14 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERSEDES BENZ VITO 112 COI державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного засобу Alkotest Drager 6820. Результат 0.55 проміле. Від керування ТЗ відсторонений, без порушень ПДР. Водій порушив положення п. 2.9.а Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Шевченко А.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права. 
Вказала, що під час розгляду справи суд не дотримався вимог, передбачених ст.ст. 242, 280 КУпАП, оскільки обставини, що мають значення для правильного вирішення справи не з`ясував та не перевірив правильність складання матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1 , допустив неповноту та однобічність розгляду справи, не з`ясував обставини, що мають значення для її правильного вирішення, невірно оцінив докази.
Посилається на те, що судом було задоволено клопотання захисника про витребування з військової частини, в якій проходить військову службу ОСОБА_1 відомостей чи перебував останній при виконанні обов`язків військової служби в розумінні ч. 4 ст. 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» під час керування транспортним засобом за обставин, викладених в протоколі. Проте, відповіді з ВЧ не надійшло, однак зазначена відповідь прямо впливала на розгляд справи, від з`ясування даної обставини залежить порядок огляду особи на стан сп`яніння.
Стверджує, що був порушений порядок огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння як військовослужбовця, що передбачений положеннями ст.266-1 КУпАП та Порядком № 32, оскільки останній повідомляв поліцейських, що є військовослужбовцем. Разом із цим, матеріали справи не містять підтвердження тієї обставини, що поліцейські з`ясовували чи виконує ОСОБА_1 на момент зупинки ТЗ обов`язки військової служби, оскільки від з`ясування такої обставини залежить порядок проведення огляду особи на стан сп`яніння.
Наголошує, що за наявності підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, його огляд мав проводитися посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління ВСП у ЗСУ, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
У зв`язку із наведеним, з урахування порушення порядку огляду, передбаченого ст. 266-1 КУпАП, захисник просить постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2025 року скасувати, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Разом із апеляційною скаргою, адвокат Шевченко А.В. звернулася з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2025 року.
В обґрунтування своїх доводів зазначила, що ні вона, ні ОСОБА_1 участі в розгляді справи не приймали. Копію оскаржуваної постанови адвокат Шевченко А.В. отримала лише 22 грудня 2025 року, про існування якої дізналася з сайту «Судова влада України».
Отже вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції, нею пропущений з поважних причин.
Дослідивши матеріали справи, доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи, суддя апеляційного суду, з урахування положень ст. 294 КУпАП, вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2025 року.
Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1  про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), присутність його захисника – адвоката Шевченко А.В., суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.
Під час апеляційного перегляду справи, адвокат Шевченко А.В. підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити. Клопотала про витребування судом апеляційної інстанції інформації з військової частини, чи є ОСОБА_1 військовослужбовцем та чи виконував бойові завдання на час його зупинки працівниками поліції.
Щодо заявленого клопотання адвоката Шевченко А.В. про витребування відомостей з військової частини, то суддя апеляційного суду відмовляє в його задоволенні, оскільки наявні в справі письмові докази та відеозапис події є достатніми для формування позиції з приводу складеного відносно  ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 під час судового провадження як в суді першої інстанції, так і в апеляційній інстанції був забезпечений кваліфікованою юридичною допомогою адвоката Шевченко А.В. та мав достатній час і можливость для підготовки свого захисту, у тому числі надати всі необхідні письмові докази, які вважав необхідними для підтвердження в суді власної позиції.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши адвоката Шевченко А.В. та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.
Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційного суду констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
За невиконання вимог пункту 2.9а ПДР України, передбачена відповідальність ст. 130 КУпАП.
Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 314765 від 29 квітня 2025 року підтверджується: 
- актом огляду на стан сп`яніння, який проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці (а.с. 3а);
- роздруківкою результатів продуття алкотестеру «DRAGER» Alkotest 6820, тест № 3128 виготовленою о 05 годині 53 хвилин 29 квітня 2025 року, якою підтверджується, що за результатами тестування у  ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю - 0,55% (а.с. 3);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 29 квітня 2025 року в якому вказані виявлені у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд проводився на місці за допомогою приладу «DRAGER» Alkotest 6820, результат огляду позитивний 0,55% (а.с. 6);
- відеозаписом події, яким зафіксовано добровільне проходження водієм ОСОБА_1 огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результат якого склав 0,55;%, згода ОСОБА_1 з результатом проведеного огляду.(а.с. 7).
Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суддя апеляційного суду.
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9а ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про порушення процедури огляду ОСОБА_1 , оскільки останній є військовослужбовцем, а отже з урахування положень ст. 266-1 та Порядку № 32 КУпАП, його огляд має проводитися не поліцейським, а посадовою особою уповноваженою на те, начальником органу управління військової служби правопорядку (ВСП) ЗСУ, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів, суддя апеляційного суду відхиляє як такі, що ґрунтуються на помилковому розумінні норм права.
Так, аналіз наведених положень КУпАП свідчить про те, що даними нормами права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом. Тобто, наведені положення не стосуються спеціального суб`єкту - водій транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень. 
Отже, для військовослужбовців, які керують транспортним засобом застосовується порядок проходження огляду, передбачений спеціальною нормою закону - ст. 266 КУпАП, які проводять працівники Національної поліції.
Крім того, відповідно до вимог частини 1 статті 15 КУпАП військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
На переконання судді апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -
П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Шевченко Анастасії Віталіївні строк на апеляційне оскарження постанови судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2025 року.
Апеляційну скаргу адвоката Шевченко Анастасії Віталіївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду      В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 333/4257/25