Справа № 727/1/26 
Провадження № 2-а/727/37/26

РІШЕННЯ
 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого-судді: Літвінова О.Г.
секретаря судового засідання: Гавалешко Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови, –
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Посилався на те, що постановою у справі про адміністративне правопорушення №2956 від 18.04.2025 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн.
Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач нібито не було забезпечено повноту та достовірність облікових даних, що внесені до списків персонального військового обліку (порушення ч. 7 п. 34 Порядку) та не ведеться відомість оперативного військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (порушення п. 33 Порядку).
Із зазначеною постановою він не погоджується та вважає її винесення безпідставним.
Зазначає, що 1 квітня 2025 посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 проведено перевірку ДП «Дослідне господарство «Яблунівське» Придністровської дослідної станції Інституту садівництва НААН». У ході перевірки було виявлено недоліки, які необхідно було усунути до 15.04.2025 року. На виконання вимог посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач прибув 09.04.2025 року до ТЦК та СП особисто з усіма документами та додатками, які повністю усували недоліки. Факт надання всіх документів позивачем зафіксовано на відеозапис. Однак 09.04.2025 року, у його присутності стосовно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Позивач вважає, що протокол складено з грубими порушеннями законодавства. По-перше, протокол містить недостовірні дані щодо особи, якою складався протокол. По-друге, на час складання протоколу позивачем було усунуто всі недоліки, зазначені в акті перевірки. Окрім того, відповідальною на підприємстві за ведення військового обліку є ОСОБА_2 , а тому позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення.
Просив визнати протиправною та скасувати постанову №2956 від 18.04.2025 року та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Ухвалою суду від 05.01.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, позивачу поновлено строк звернення до суду та відкрито провадження у справі.
Позивач у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за наявними матеріалами.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи.
Окрім того, відповідачем до суду було подано письмовий відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнавалися. У відзиві зазначалося, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою посадовою особою у межах наданих законом повноважень, з дотриманням вимог чинного законодавства. Відповідач посилався на положення статей Кодексу України про адміністративні правопорушення та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вважаючи, що дії позивача утворюють склад адміністративного правопорушення, а тому підстави для скасування постанови відсутні. Просили суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, вважає, що адміністративний позов ОСОБА_3 обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 09.04.2025 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, а 18.04.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено постанову №2956, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 34 000 грн. 
Копією наказу №3-к від 15.01.2024 року підтверджується, що обов`язки із ведення військового обліку в ДПДГ «Яблунівське» на ОСОБА_1 не покладались. З протоколу та постанови також убачається, що органом, який розглядав справу, не було належним чином досліджено надані позивачем пояснення та документи, не наведено аналізу обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено вимоги ст. 245, 280, 283 КУпАП, які зобов`язують уповноважений орган при розгляді справи всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати всі обставини, встановити наявність чи відсутність складу правопорушення, винність особи та інші істотні обставини, а також викласти їх у постанові.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого права і свободи людини визнаються найвищими цінностями та визначають зміст діяльності держави.
За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Стаття 245 КУпАП визначає, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Стаття 280 КУпАП покладає на орган, що розглядає справу, обов`язок з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна особа, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність.
Оскаржувана постанова не відповідає цим вимогам. Вона не містить конкретного опису дій позивача, які становлять правопорушення, не наведено жодних належних і допустимих доказів його вини.
Крім того, диспозиція ч.3 ст.210-1 КУпАП є бланкетною і відсилає до правил військового обліку. Відповідно до наказу №3-к від 15.01.2024 року підтверджується, що обов`язки із ведення військового обліку в ДПДГ «Яблунівське» на ОСОБА_1 не покладались. Отже, навіть за формальними ознаками склад правопорушення у його діях відсутній.
Суд враховує положення ст.62 Конституції України, за якою всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України у справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності рішення покладається на відповідача. Відповідач же не надав суду належних доказів, які підтверджували б обґрунтованість оскаржуваної постанови.
Суд також бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Лучанінова проти України», «Карелін проти Росії», «Серявін та інші проти України», де зазначено, що провадження у справах про адміністративні правопорушення має розглядатися як кримінальне у розумінні ст.6 Конвенції, а отже мають застосовуватися всі гарантії справедливого судового розгляду.
Таким чином, суд дійшов висновку, що постанова №2956 від 18.04.2025 року винесена з порушенням вимог Конституції та законів України, без належних доказів та з відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова №2956 від 18.04.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є протиправною та підлягає скасуванню. Оскільки у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, а відповідачем не доведено наявності належних і допустимих доказів його вини, вимоги закону щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи виконані не були. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача – закриттю.
Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.
Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову №2956 від 18.04.2025 року про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 – закрити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:      Літвінова О.Г.