Справа № 161/19928/25 
Провадження № 2/161/1284/26

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Шестерніна В.Д.,
за участю секретаря Мельник А.В.

розглянувши в приміщенні суду цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення,-
встановив:

І.Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.02.2022 внука позивача ОСОБА_2 було призвано на військову службу під час мобілізації, а 25.03.2025 він зник бевісти під час виконання військового обов`язку.
У 2013 році батьків ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав. Позивач виховувала ОСОБА_2 та утримувала його до досягнення повноліття, а потім - вже він утримував її.
Ще до мобілізації позивач та її внук проживали разом, винаймали квартири в різних районах міста Одеса. Потім він фактично придбав житловий будинок в с. Долинське Подільського району Одеської області (без юридичного оформлення права власності), в якому вони постійно проживали. Він оплачував всі необхідні платежі та утримував позивача. В 2025 році внук придбав позивачу легковий автомобіль.
Під час проходження онуком військової служби позивач перебувала поряд з ним, він винаймав їй квартиру поблизу місця проходження служби та утримував її матеріально. Годувальником в сім`ї був ОСОБА_2 .
Встановлення факту перебування на утриманні внука необхідно позивачу для отримання належного йому грошового забезпечення та інших виплат.
В зв`язку з цим позивач просила суд встановити факт перебування на утриманні внука, який зник безвісти.

ІІ.Стислий виклад позиції відповідача
Позиція Міністерства оборони України
В жовтні 2025 року через систему «Електронний суд» Міністерство оборони України подало відзив на позовну заяву, який мотивувало тим, що позивач не надала доказів для встановлення факту її перебування на утриманні онука, а наведені аргументи щодо спільного проживання із онуком як військовослужбовцем є сумнівними. Відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позиція Війської частини НОМЕР_1 
В листопаді 2025 року Військова частина НОМЕР_1 через систему «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву, який мотивувала тим, що позивач не надала доказів на підтвердження факту перебування її на повному утриманні ОСОБА_2 та відсутності інших осіб, які за законом зобов`язані її утримували. Крім того, позивач не надала інформацію щодо рідних братів/сестер, на права яких може вплинути рішення у справі. Відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

ІІІ.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу
Ухвалою суду від 03.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.
Оскільки розгляд справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

ІV.Фактичні обставини справи
ОСОБА_1 є бабою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 01.07.2013, а.с. 8, свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 22.07.2025, а.с. 8 зворот).
Його батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 12.06.2013 у справі №544/731/13, яке набрало законної сили 23.06.2013, були позбавлені батьківських прав щодо нього (а.с. 9-10).
Цим рішенням суду встановлено обставину про те, що неповнолітній ОСОБА_2 , з 2002 року постійно проживав з бабою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).
В Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків відсутні відомості про доходи ОСОБА_1 за період з січня 2025 до березня 2025 року (відомості з ДРФОПП №1618-25-09700 від 25.08.2025 а.с. 15 зворот).
З виписки по рахунку № НОМЕР_4 за період з 01.05.2024 до 22.07.2025 вбачається, що ОСОБА_2 здійснював грошові перекази на ім`я ОСОБА_1 (а.с.12 зворот-13).
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є пенсіонером, отримує пенсію за віком (пенсійне посвідчення № НОМЕР_5 , а.с. 16).
В письмових поясненнях сусідів позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зазначено про те, що ОСОБА_1 проживала в будинку в селі Долинське, який придбав їй внук ОСОБА_7 , та вела невелике господарство. Внук купував їй дрова, ліки, продукти, а коли вона хворіла - то забирав до себе в Одесу, оскільки вона піклувалася про нього в дитинстві (а.с. 7).
Згідно з довідками №1220 від 02.08.2018 та №535 від 02.08.2022, виданими Долинською сільською радою, ОСОБА_1 проживає (без реєстрації місця проживання) на території Долинської сільської ради Подільського (Ананьївського) району Одеської області з 02.08.2018 по дату оформлення довідок (а.с. 16 зворот-17).
В сповіщенні №1000 від 25.03.2025 зазначено про те, що солдат ОСОБА_2 , 1997 року народження, призваний на військову службу по мобілізації 27.02.2022 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в результаті артилерійського обстрілу в районі населеного пункту Щербинівка Донецької області, відданий Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність 25.03.2025 зник безвісти. На даний момент його місцезнаходження не встановлено (а.с. 13 зворот).
Відомості про ОСОБА_2 , зниклого безвісти за особливих обставин, внесені до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (витяг №20250819-3402 від 19.08.2025, а.с. 14).

V.Мотиви суду та застосоване законодавство
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
За наявності спору про право суд у порядку позовного провадження може розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й факту перебування фізичної особи на утриманні.
Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.
Цією ж частиною вказаної статті Закону №2011-XII визначені порядок виплати та коло осіб, яким виплачується грошове забезпечення, а також передбачено, що у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзацах четвертому - п`ятому цього пункту, належні та не виплачені військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками, а також інтернованим у нейтральних державах або зниклим безвісти, суми грошового забезпечення після оголошення їх судом померлими включаються до складу спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Стаття 16-1 Закону №2011-XII визначає коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.
Члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування (ч. 1 ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).
Члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування (ч. 1 ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).
Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.
Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.
За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.
ОСОБА_1 є бабою військовослужбовця ОСОБА_2 , який зник безвісти 25.03.2025 при виконанні обов`язків військової служби. Позивач одержувала від внука допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, тобто перебувала на його утриманні. Цей факт має юридичне значення. Його встановлення необхідне позивачу для реалізації права на отримання виплат.
Суд вважає за необхідне висловити і такі міркування.
Щодо виду провадження
Відносини, пов`язані з наданням утримання і перебуванням фізичної особи на утриманні, є за своєю сутністю цивільно-правовими. Перебування на утриманні як триваючий юридичний факт може бути також підставою для реалізації прав у сфері соціального забезпечення (виплата допомоги, призначення пенсії тощо).
Справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, за відсутності спору про право, повинні розглядатися за правилами цивільного судочинства в порядку окремого провадження (ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293, ч. 6 ст. 294, п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Такий підхід є усталеним в судовій практиці.
Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.02.2026 у справі №308/17634/23 (п. 171) наголосила, що в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне. У разі якщо вбачається спір про право, який підлягає вирішенню в окремому порядку, такий спір підлягає вирішенню в позовному провадженні (частина шоста статті 294, частина четверта статті 315 ЦПК України).
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір - це суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін; спір поділяється на матеріальний і процесуальний.
Спір має бути справжнім і серйозним, а не гіпотетичним; він може стосуватися не лише фактичного існування права, але і його обсягу та способу здійснення; результат провадження повинен мати безпосереднє вирішальне значення для права, про яке йдеться, а лише слабкий зв`язок або віддалені наслідки не є достатніми для застосування пункту 1 статті 6 Конвенції (див. рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Grzeda v. Poland», № 43572/18, § 257, від 15 березня 2022 року).
В даному випадку, суд констатує, що між сторонами відсутній спір про право позивача в матеріальному сенсі, адже відповідачі не є суб`єктами отримання будь-яких соціальних виплат (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 у справі №560/17953/21). А тому такі вимоги позивача мали б розглядатися судом в порядку окремого, а не позовного провадження. Відповідно неможливо вести мову про «порушення» прав позивача чи про відповідальних осіб за таке порушення (в класичному розумінні цих понять). Однак, суд не вважає за правильне відмовляти у встановленні безспірного факту, який підтверджується доказово, тільки на тій підставі, що особа ініціювала його не в окремому (безспірному) провадженні. Така відмова в позові призведе до необхідності особи повторно звертатись до суду за захистом своїх прав і не відповідатиме принципу верховенства права.
Щодо суб`єктивного права
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2026 у справі №308/17634/23 (п. 111-115) зазначено про те, що метою встановлення будь-якого факту, що має юридичне значення, є можливість скористатися правом, яке надане заявнику відповідно до чинного законодавства України. У справах окремого провадження суд підтверджує наявність чи відсутність певних юридичних фактів, що є умовою здійснення прав і реалізації інтересів заявника. Тому суд наділений лише повноваженнями з`ясувати можливість досягнення тієї мети, яку перед собою ставить заявник у разі подання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Суд, встановивши наявність чи відсутність певного юридичного факту, своїм рішенням підтверджує це, не зобов`язуючи особу діяти певним чином. Під час з`ясування юридичного значення факту перебування фізичної особи на утриманні померлого суд обмежений у вирішенні питання про те, наділений чи ні заявник тим суб`єктивним правом, що підтверджується юридичним фактом, який просить встановити заявник. Іншими словами, встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні загиблого пов`язане з доведенням підстав для визнання (підтвердження) за заявником певного соціально-правового статусу. Однак судове рішення, ухвалене загальним судом у порядку окремого провадження, про наявність чи відсутність цього юридичного факту набуває самодостатнього значення і не є вирішенням питання про те, чи має заявник певне суб`єктивне право.
Відтак суд констатує, що встановлений ним факт перебування позивача на утриманні внука не є підтвердженням наявності у неї (позивача) відповідного суб`єктивного права, в даному випадку - права на соціальні виплати. Суд обмежений у вирішенні питання про те, наділена чи ні позивач таким суб`єктивним правом.
Отже, заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, слід задовольнити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-
вирішив:

Заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманні внука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісти 25.03.2025 під час виконання обов`язків військової служби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторони та учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 .
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ; місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код в ЄДРПОУ НОМЕР_6 .
Відповідач: Міністерство оборони України; місцезнаходження: м. Київ, пр. Повітряних Сил, 6; код в ЄДРПОУ 00034022.

Повне рішення суду складено - 21.04.2026.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області          В.Д. Шестернін