Київський районний суд м. Полтави 

Справа № 644/2786/21 
Провадження №2/552/26/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2026  Київський районний суд м.Полтави в складі :

головуючого  - судді Самсонової О.А.,
секретар судового засідання – Хрипунова Т.В.,

учасники справи та їх представники:
позивач –  ОСОБА_1 ,
представник позивача – адвокат Зайцева Ольга Олександрівни,
відповідач – ОСОБА_2 ,
представник відповідача – ОСОБА_3 ,
третя особа – приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Білозьорова Ганна Анатоліївна,

розглянувши цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту відсутності постійного проживання на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач  ОСОБА_1 звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача ОСОБА_2 про встановлення факту відсутності постійного проживання на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом.
В позовній заяві та заяві по уточнення позовних вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 після довгої хвороби померла її мати, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
На час смерті ОСОБА_4 разом з дочкою, позивачем у справі ОСОБА_1 , проживали за адресою: АДРЕСА_1 , хоча залишалася зареєстрованою за місцем проживання відповідача: АДРЕСА_2 .
Позивач була єдиною рідною людиною яка опікувалася ОСОБА_4 за життя.
З чоловіком, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 не проживала з 31 жовтня 2002 року.
Вона не з`являлася за адресою реєстрації свого місця проживання, уникала будь-якого спілкування з відповідачем.
Батько не цікавився їхнім з матір`ю життям, не спілкувався з ними та не допомагав їм.
Позивач мала відкриті, люблячі та довірливі відносини з мамою та знає, що вона уникала будь-яких, навіть випадкових зустрічей з батьком, жодні відносини між ними були виключені.
Коли ОСОБА_4 померла, відповідач не здійснив жодних дій для прийняття спадщини, та стверджував про своє усвідомлення про непричетність ні до долі матері, ні до її майна.
Реєстрація на час відкриття спадщини постійного місця проживання ОСОБА_4 , за адресою проживання відповідача по АДРЕСА_2 , є такою, що не відповідає обставинам реальної дійсності, та носила лише формальний характер, а тому не може спричинити будь-яких юридичних наслідків.
ОСОБА_2 є особою, яка ні постійно, ні тимчасово не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не підтримувала будь-яких відносин із спадкодавцем, а отже не є особою, яка прийняла спадщину за померлою ОСОБА_4 .
ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за законом, яка своєчасно прийняла спадщину після матері, ОСОБА_4 .
Але позасудовим порядком позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, на яку претендує відповідач, у зв`язку з тим, що на час смерті спадкодавець була зареєстрована з ним за однією адресою.
Тому позивач просила суд встановити факт відсутності постійного проживання ОСОБА_2 разом із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою реєстрації: АДРЕСА_3 та визнати за ОСОБА_1 право власності на одну четверту частину квартири АДРЕСА_4 .
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 травня 2021 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження (т. 1 а.с. 31).
Розпорядженням голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей.
Відповідно до даного Розпорядження справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави.
Справа №644/2786/21 також передана на розгляд до Київського районного суду м.Полтави.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 25 квітня 2023 року справу прийнято провадження Київського районного суду м. Полтави.

Відповідач подав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив.
У відзиві зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 вона вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Позивач, звертаючись до суду, не надав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог.
Відповідач ОСОБА_2 є батьком позивача, спадкодавець ОСОБА_4 , яка ІНФОРМАЦІЯ_3 померла, - його дружина, з якою він перебував в зареєстрованому шлюбі з 06.03.1987 року.
Під час спільного проживання ними вдвох була приватизована квартира АДРЕСА_4 .
Позивач вважає, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті матері, оскільки її батько, на її думку, повинен бути усунутий від спадкування, бо на день смерті її матері, ІНФОРМАЦІЯ_3 , вони в зазначеній квартирі спільно не проживали, а ще він був їй поганим батьком, та ставить питання про встановлення «факту не проживання».
Доводи позивача що вони нібито не жили однією родиною з 2002 року спростовуються письмовими доказами, а саме свідоцтвом про приватизацію зазначеної квартири, її було приватизовано в 2011 році.
Дружина під час хвороби стала проживати з донькою, бо та надавала їй допомогу, але дружина ніколи не мала наміру змінити своє місце реєстрації, хоча перешкод для цього не мала, право на житло вона через відсутність реєстрації не втрачала. Тобто місце постійного проживання дружини було чітко нею визначене.
Зазначений позов виник через те, що відповідач відмовив доньці подати нотаріусу заяву про відмову від спадщини на її користь. Донька не має намірів з ним в подальшому спілкуватись, вона хоче отримати у спадщину 1/2 частку зазначеної двокімнатної квартири, виділити у користування одну кімнату, продати її, продати земельні паї, право на які отримала померла дружина в порядку спадкування, та впорядковувати своє життя, спосіб ведення якого він ніколи не схвалював, через що вони і сварились.
Показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного позивачем факту без документального підтвердження та можливості підтвердження їх показань письмовими доказами.
Позивачем не надано належних доказів на підтвердження права власності на нерухоме майно у спадкодавця. Документально не підтверджено, що майно на момент смерті належало спадкодавцю на праві приватної власності, до позову позивачем долучено копію свідоцтва про приватизацію зазначеної квартири, ця обставина не дає можливості стверджувати, що на час розгляду справи, на даний час, існує в наявності об`єкт спадкування, що має увійти до спадкової маси. 
Свідоцтво про приватизацію квартири АДРЕСА_4 завжди було у дружини, а зараз у позивача.
На підставі видаленого відповідач просив суд відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (т. 1 а.с.155-157).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 18 липня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_5 про передачу справи за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова (т. 1 а.с. 130-132)
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2023 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_5 про витребування у Орджонікідзевського районного суду м. Харкова матеріалів цивільної справи №644/3766/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу (т. 1 а.с. 206-207).
Ухвалою суду від 20 вересня 2024 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_5 про витребування доказів. Витребувано у приватного нотаріуса ХМНО Білозьорової Ганни Анатоліївни належним чином завірену копію спадкової справи №13/2017, номер у спадковому реєстрі: 62622231, заведеної після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (т. 2 а.с.57-58).
Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави Самсонової О.А. від 07 березня 2025 року справу прийнято до свого провадження (т. 2 а.с. 140).
Ухвалою суду від 18 березня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Зайцевої О.О. про передачу справи за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова (т. 2 а.с. 161).
Крім того, судом за клопотанням позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_5 та представника відповідача ОСОБА_3 забезпечено їх участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Інші заяви по суті справи та клопотання від учасників справи до суду не надходили.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник Зайцева О.О. позовні вимоги підтримали в повному обсязі. При цьому посилались на обставини, викладені у позовній заяві та у відповіді на відзив. Позов просили задовольнити в повному обсязі.
Після оголошеної судом перерви позивач та її представник в судове засідання не з`явились. В матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи за їх відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, уповноваживши ОСОБА_3 представляти його інтереси в суді.
Представник відповідача Равницька Л.С. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила. При цьому посилалась на відсутність доказів не проживання відповідача разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також на інші обставини, викладені у відзиві. В задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі.
Після оголошеної судом перерви представник відповідача в засідання також не з`явилась.
Третя особа приватний нотаріус Білозьорова Г.А. на виконання ухвали суду про витребування доказів надала копію спадкової справи №13/2018, відкритої після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Справу просила розглядати за її відсутності.

Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились.

Судове засідання у справі було призначено на 19.02.2026 року.
Відповідно до частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
В судове засідання 19.02.2026 року учасники справи та їх представники не з`явились. 
Повний текст рішення судом складено 25 лютого 2026 року. Тому датою ухвалення рішення судом зазначено 25 лютого 2026 року.

Заслухавши позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 .
Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 22 червня 2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (т. 1 а.с. 7).
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина. 
Спадкоємцем першої черги за законом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 є її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_2 від 14 червня 1987 року, виданим Палацом новонароджених «Орджонікідзевський» м. Харкова (т. 1 а.с. 8). 
До першої черги спадкоємців за законом належить також чоловік спадкодавця – ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим повторно 20 вересня 2017 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Згідно вказаного свідоцтва ОСОБА_2 та ОСОБА_6 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 березня 1987 року (т. 2 а.с. 240).
Судом також вставлено, що 30 травня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу (цивільна справа №644/3766/18).
Але у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 дану справу судом не розглянуто. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 10 жовтня 2018 року за заявою ОСОБА_2 позов залишено без розгляду (цивільна справа №644/3766/18, а.с.27).
Тому на час смерті ОСОБА_4 . ОСОБА_2 перебував з нею в зареєстрованому шлюбі.
Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
ОСОБА_1 спадщину після матері, ОСОБА_4 , прийняла, звернувшись 25 червня 2018 року до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Білозьрової Г.А. з заявою про прийняття спадщини (т. 2 а.с. 217).
На підставі її заяви 25 червня 2018 року нотаріусом заведено спадкову справу № 13/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 221).
Крім того, на час смерті ОСОБА_4 позивач постійно проживала з нею за адресою: АДРЕСА_5 . 
Чоловік спадкодавця, ОСОБА_2 , у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався, що підтверджується матеріалами спадкової справи (т. 2 а.с.217-244).
Лише 05 серпня 2021 року, тобто більше ніж через три роки після відкриття спадщини, ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса з заявою, у якій повідомляв, що він є спадкоємцем після смерті його дружини ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 237).
При цьому судом встановлено, що на час смерті ОСОБА_4 місце її проживання було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 17 жовтня 2018 року (т. 2 а.с. 230).
Також за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_2 .
Але та обставина, що ОСОБА_4 на день її смерті не проживала за адресою реєстрації разом з чоловіком, а проживала разом з дочкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, в тому числі:
показаннями свідка ОСОБА_7 , яка суду повідомила, що вона є вдовою племінника ОСОБА_2 . Свідок зазначила, що ОСОБА_8 з ОСОБА_9 не проживала. Вона навіть просила, щоб свідок не казала ОСОБА_9 де вона живе. ОСОБА_8 разом з дочкою пішла від чоловіка дуже давно, орієнтовно у 2003 році після дуже великого скандалу. ОСОБА_10 залишився проживати зі своєю матір`ю, яка вже була дуже старенька. Свідок приносила їм продукти за власною ініціативою або на прохання бабусі. До бабусі також приходила ОСОБА_11 . ОСОБА_8 не приходила. Бабуся питала де вони живуть. ОСОБА_2 з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 точно не проживав. ОСОБА_12 не проживала з чоловіком. Квартиру по АДРЕСА_6 вона навіть не відвідувала. Вона не бажала бачити чоловіка. ОСОБА_8 з дочкою жили по АДРЕСА_7 , де їх навідувала свідок;
показаннями свідка ОСОБА_13 , яка суду повідомила, що перебувала в дружніх відносинах з ОСОБА_4 з 1977 року. У 1987 році ОСОБА_14 та ОСОБА_2 одружилися. Приблизно у 2002 році ОСОБА_14 з дочкою ОСОБА_11 , якій тоді було 15 років, пішла від чоловіка «в нікуди». Вона говорила, що не хоче з ним жити. Приблизно з 2007 року ОСОБА_12 з ОСОБА_11 проживали у квартирі на АДРЕСА_7 . Свідок часто спілкувалась з ОСОБА_4 та приходила до неї додому по АДРЕСА_7 . Матеріальної ОСОБА_15 та дочці ОСОБА_2 не надавав. Про це свідок знає з їх слів. Також свідкові відомо, що ОСОБА_2 не знав де живе ОСОБА_14 з дочкою. Він сам жив зі своєю матір`ю за іншою адресою. Свідок підтверджує, що на час смерті ОСОБА_4 вона проживала разом з дочкою у квартирі по АДРЕСА_7 ;
показаннями свідка ОСОБА_16 , яка суду повідомила, що ОСОБА_4 багато років, не менше ніж сім років до її смерті, разом з дочкою проживали у квартирі по АДРЕСА_7 . Її чоловік ОСОБА_10 не знав де вони живуть. ОСОБА_4 з чоловіком спілкувалась дуже рідко, раз на півроку;
поштовим конвертом, яким ТОВ «УкрФінанси» направлено поштову кореспонденцію ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_5 (т. 1 а.с. 12);
даними анкети №084000007624 для надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів-фізичних осіб в ПАТ «Укрсоцбанк» від 10 травня 2017 року, яка підписана ОСОБА_4 , у якій вказано місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_5 (т. 1 а.с. 13-15);
даними повідомлення ТОВ «Укрфінанси» про повне погашення заборгованості за договором, що направлено 01.07.2010 року за вих. № 436 ОСОБА_4 на адресу: АДРЕСА_5 (т. 1 а.с. 16);
даними рецепту від 20.06.2018 року на отримання ліків, у якому адреса ОСОБА_4 вказана: АДРЕСА_8 (т. 1 а.с. 19);
даними лікарського свідоцтва про смерть №1012/13270/18 від 22 червня 2018 року, яким підтверджується, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 20);
даними інформаційної довідки № б/н, виданої ДОП СП відділу поліції №1 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області Михайлом Шимраєвим, згідно якої ОСОБА_1 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 фактично мешкали якнайменш з 2014 року за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою ОСОБА_1 також мешкала разом з третіми особами у зв`язку з тим, що вищевказана квартира була комунальною. За вказаною адресою ОСОБА_1 мешкала до 2020 року, а її матір ОСОБА_4 за життя також постійно мешкала за вказаною адресою до дня смерті (т. 1 а.с. 48);
інформацією Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №18» Харківської міської ради від 02 серпня 2021 року №1096/0/537-21, якою підтверджується, що гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 перебувала на обліку фахівців КПП «МП №18» ХМР з приводу встановлених діагнозів… В розпорядженні поліклініки відсутня інформація про адресу, за якою відбувалось відвідування ОСОБА_4 дільничним лікарем на дому. В медичній карті зафіксовано дві адреси перебування громадянки: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 . Згідно запису від 20.06.2018 року медичний огляд громадянки ОСОБА_4 було здійснено лікарем-терапевтом за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.181-182);
даними цивільної справи №644/3766/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, що ним подано 30 травня 2018 року до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова. У позовній заяві позивач зазначив, що ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання невідомо. Також зазначив, що шлюбно-сімейні відносини припинені з 2002 року, відповідачка ( ОСОБА_4 ) одного разу забрала все своє майно і разом з дочкою пішла від нього…З того часу вони не спілкувались жодного разу. Дочка інколи йому телефонує, але де вони живуть, він не знає, вони його ігнорують. Він припускає, що відповідачка ( ОСОБА_4 ) щасливо живе в іншій сім`ї (справа №644/3766/18, а.с. 4).
Наведеними доказами в їх сукупності підтверджується та обставина, що ОСОБА_4 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , на час смерті постійно проживала з дочкою, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . 
При цьому ОСОБА_2 на час смерті ОСОБА_4 з нею постійно не проживав.
Та обставина, що приватизація квартири за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 здійснена у 2011 році, а також та обставина, що вони продовжували перебувати в зареєстрованому шлюбі, не свідчить, що в цей час вони спільно проживали.
Тому суд відхиляє посилання представника відповідача на вказані обставини як на докази спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на час відкриття спадщини.
На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_2 хоча був зареєстрований з ОСОБА_4 за однією адресою, але з нею не поживав на час відкриття спадщини та не подав у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини, він є таким, що не прийняв спадщину після смерті дружини.
На ту обставину, що сам по собі факт реєстрації особи за однією адресою зі спадкодавцем не свідчить про прийняття нею спадщини, якщо спадкоємець фактично не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, неодноразово звертав увагу у своїй практиці Верховний Суд.
Так, у постанові від 19.05.2021 року у справі № 937/10434/19-ц, провадження № 61-3620 св 21,Верховний Суд зазначив, що «… позивач у спірній квартирі був зареєстрований, однак не проживав з 1997 року, у тому числі на час відкриття спадщини після смерті своєї матері, що підтверджено належними доказами, а сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини». 
Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2023 року у справі № 204/1052/20, провадження № 61-18625 св 21,місцем проживання фізичної особи згідно з частинами першою, другою та шостою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Згідно з пунктом 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 (у редакції, чинній на момент відкриття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 ) свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.
Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17.
На підставі викладеного судом встановлено, що спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 прийняла її дочка, ОСОБА_1 . Чоловік спадкодавця, ОСОБА_2 , спадщину після ОСОБА_4 не прийняв.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір щодо спадкового майна, а саме щодо частки у спадщини, про права на яку ОСОБА_2 заявив, звернувшись до нотаріуса з відповідними заявами, долученими до матеріалів спадкової справи (т. 2 а.с.237, 243).
У зв`язку з цим ОСОБА_1 позбавлена можливості позасудовим порядком отримати свідоцтво про право на спадщину на частку, про права на яку заявляє ОСОБА_2 .
Статтею 392 ЦК України передбачено право пред`явлення позову про визнання права власності на майно у разі, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Оскільки позивач позбавлена можливості іншим чином одержати свідоцтво про право на спадщину на відповідну частку спадкового майна, що зумовило її звернення до суду, за ОСОБА_1 необхідно визнати право власності на спадкове майно.
Вирішуючи питання щодо складу спадкового майна, суд становив наступне.
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 10 серпня 2011 року відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 – 1/2 частка, ОСОБА_4 – 1/2 частка (т. 1 а.с. 64).
Реєстраційним посвідченням від 20 вересня 2011 року, виданим КП «Харківське МіськБТІ», квартира АДРЕСА_4 , зареєстрована на праві приватної спільної часткової власності за гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_4 по 1/2 частці за кожним (т. 1 а.с. 65).
Як підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.11.2023 року №356073864, в подальшому реєстрація (перереєстрація) прав власності на вказане нерухоме майно не здійснювалась (т. 1 а.с. 215).
Таким чином після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .
Зазначаючи, що він також прийняв спадщину після дружини, ОСОБА_2 заявляв про свої права на спадкування 1/4 частини вказаної квартири (по 1/2 частині спадщини за кожним із спадкоємців першої черги: 1/2 / 2 = 1/4).
Як встановив суд, спадщину на вказану частку ОСОБА_2 не прийняв.
Тому за позивачем ОСОБА_1 необхідно визнати право власності на 1/4 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , яку в спадщину не отримав ОСОБА_2 .
Перешкоди для одержання свідоцтва про право на спадщину на інші 1/4 частину у ОСОБА_1 відсутні.
На підставі викладеного позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення.
Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 не проживав з ОСОБА_4 на час відкриття ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщини. Проте, вказана обставина фактично є підставою для визнання за позивачем права власності на спадкове майно.
Тому належним способом захисту права позивача є саме визнання за нею права власності на спадкове майно.
Керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту відсутності постійного проживання на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за закономзадовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері – ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , як на частину спадщини, яку не прийняв ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , проживаюча: АДРЕСА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ,
відповідач – ОСОБА_2 , проживаючий: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ,
третя особа – приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Білозьорова Ганна Анатоліївна, адреса: м. Харків, вул. Георгія Тарасенка, буд. 2/5.

Повне судове рішення складено 25.02.2026 року.

Головуючий       О.А.Самсонова