Справа №: 398/2906/25	

провадження №: 1-кп/398/193/26
ВИРОК
Іменем України 

"13" квітня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 та її представника – адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника – адвоката ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрії, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025121060000206 від 07.02.2025 року, за обвинуваченням 
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тарасово-Шевченкове Олександрійського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, одруженого, не маючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, пенсіонера, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

В С Т А Н О В И В:

07.02.2025 року близько 06 години 25 хвилин ОСОБА_9 , працюючи водієм в ФОП « ОСОБА_11 », керуючи автобусом «VOLVO 8700», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював пасажирські перевезення маршрутом №81 сполученням «Олександрія – Олександрійське» та рухався по вулиці Гетьмана Мазепи в місті Олександрія зі сторони перехрестя з проспектом Соборним в напрямку перехрестя з вулицею 6-го Грудня.
Під час руху у вказаному напрямку, ОСОБА_9 , грубо порушуючи вимоги п. 1.5, п.п. «б», «д» п. 2.3 Правил дорожнього руху України (п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 Для забезпечення безпеки руху водій повинен: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»), проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних правил безпеки дорожнього руху, під час руху в складних погодних та дорожніх умовах, які обумовлювалися темною порою доби, був неуважним, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автобусом.
При цьому, будучи достатньо проінформованим про наявність по напрямку свого руху навпроти приміщення кафе «Світанок» по вулиці Гетьмана Мазепи, 15, нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.2 («зебра») та дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 ПДР України («Пішохідний перехід»), при наближенні до пішохідного переходу не продивився всі межі пішохідного переходу та не впевнився у відсутності на ньому пішоходів, яким може бути створена небезпека для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, чим грубо порушив вимоги п. п. 18.1 та 12.3 ПДР (п. 18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека; п. 12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди).
Внаслідок односторонніх та протиправних дій водія ОСОБА_9 , останній, під час проїзду нерегульованого пішохідного переходу, не надав переваги в русі пішоходу ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переходив проїзну частину у межах дорожньої розмітки 1.14.1 ПДР («зебра») зліва направо по ходу його рухута, як наслідок, 07.02.2025, близько 06 год 27 хв, на відстані 72,5 метри до перехрестя з вулицею 6-го Грудня в межах нерегульованого пішохідного переходу навпроти приміщення кафе «Світанок» по вулиці Гетьмана Мазепи, 15, в місті Олександрія Кіровоградської області допустив наїзд на останнього.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_12 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №62 від 16.04.2025 року отримав тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми: забою головного мозку, крововиливу під м`яку мозкову оболонку, перелому кісток склепіння та основи черепа, перелому кісток лицевого скелета, крововиливу у м`які тканини голови, поверхневої рани виличної ділянки справа, садна перенісся, синця правого ока, закритої тупої травми грудної клітки: забою легень, двобічного гемопневмотораксу, закритого перелому лівої променевої кістки, рани правого плеча, крововиливу у м`які тканини навколо перелому, синців тильної поверхні правої та лівої кистей рук, які в своїй сукупності мають ознаки тяжких року тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння та в даному випадку призвели до смерті останнього 11.02.2025 року в КП «Центральна міська лікарня м. Олександрії», яка знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 пояснив, що працював водієм автобуса в автопарку з 2013 року. В момент скоєння ДТП працював водієм автобуса №81 за маршрутом м. Олександрія – с-ще Олександрійське у ФОП ОСОБА_11 07.02.2025 року, прийшовши на роботу та пройшовши всі необхідні процедури перед виходом на маршрут, приїхав з таксопарку на ЖД вокзал, так як у нього перший рейс був о 06.10 год. В цей час на вулиці було ще темно. Він поїхав по маршруту з ЖД вокзалу, потім по проспекту і повернув на вул. Гетьмана Мазепи о 06:25 год. Вуличне освітлення на вул. Гетьмана Мазепи не було і узбіччя були дуже темні, начебто як вночі. Під`їжджаючи до кафе «Світанок», знав що там є пішохідний перехід у вигляді зебри, який не освітлюється, так як вуличного освітлення не було. Весь час він їхав зі швидкістю 30-40 км/год. За 10-12 метрів перед пішохідним переходом, на зустріч їхала вантажівка з ближнім світлом фар та потім різко ввімкнула дальнє світло, в зв`язку з чим на 1-2 секунди осліпила його та він почав екстрене гальмування, не міняючи напрямку руху, так як перестав бачити. І коли автобус йшов юзом, то в лівій фарі він побачив силует людини за 1 метр до автобуса та почув поштовх, не удар, а саме поштовх і людина впала. До цього він нікого не бачив на узбіччі дороги, так як було темно. Не бачив як потерпілий розпочав рух на пішохідному переходу, але він перетинав його зліва направо відносно руху автобуса. Він не міг вплинути ні на що, щоб уникнути ДТП. Пішохід переходив начебто швидко, але точно він не пам`ятає. Чому за такий короткий проміжок часу пішохід опинився з зустрічного узбіччя на його смузі руху він не знає та не розуміє, можливо пішохід перебігав. Зупинившись, він вискочив з автобуса до людини та припіднявши його голову, відчув на руках липке та зрозумів, що то кров. Він не бачив крові бо було темно, але відчув її. Потерпілий в цей час був без свідомості, але дихав. Він побіг за телефоном, та на зустріч йому з автобуса вискочив хлопець в формі ДСНС, який працює в с-щі Олександрійське і кожного ранку їздить з ним цим маршрутом, та сказав що вже викликав швидку і щоб він взяв щось під голову потерпілому. Він виніс подушку і поклав під голову потерпілому. Він почав викликати поліцію і в цей час приїхала швидка. Вони допомогли погрузити потерпілого до швидкої і та повезла його до лікарні. Зазначив, що під час руху його ніхто не відволікав. В автобусі він сидить на одній платформі з пасажирами. Передні колеса автобуса, після екстреного гальмування, перебували на зебрі, а потерпілий був за 2 м від автобуса. Коли потерпілий перебував в лікарні, він та його родичі оплачували його лікування, купували ліки по списку, який їм давали працівники лікарні. Загалом на лікування він витратив 7 000,00 грн. Витрати на поховання родичам загиблого також компенсував він. Вони сказали суму в розмірі 29 500,00 грн та він заплатив. Є пенсіонером, отримує пенсію в розмірі 3 800,00 грн. Коли працював, до лютого 2026 року, то отримував заробітну плату в розмірі 8 000,00 грн на місяць. Має загальний водійській стаж 40 років. Працює водієм автобуса з 1985 року та все життя на транспорті працював. Щиро розкаюється у вчиненому, просив пробачення у потерпілих як під час досудового розслідування, так і під час розгляду справи в суді. Просить не позбавляти його права керування транспортними засобами, так як це єдиний спосіб його заробітку. 
Вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується дослідженими і перевіреними судом доказами, що містяться в наступних джерелах:
- показаннях допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що ОСОБА_12 був її старшим братом та проживав разом з їх матір`ю. 07.02.2025 року брат повинен був їхати в м. Кропивницький та вона порекомендувала йому вийти до кафе «Світанок» і сісти на міжміський автобус, який зупиняється там на вимогу людини, бо там є карман для зупинки. В цей день, зранку, їй зателефонувала знайома і сказала, що їй зателефонував водій міжміського автобуса та повідомив, що людини біля кафе «Світанок» не було, але там стояв рейсовий автобус за №81, який його перед цим обігнав, тому водій міжміського автобуса не зупинився біля кафе. Вона почала набирати брата, але він не відповідав. Зателефонувавши матері, вона дізналась, що брат пішов на автобус. Вона зателефонувала молодшому брату і попросила сходити до кафе «Світанок», бо він проживає разом з матір`ю за три хвилини пішки від кафе, та міг перевірити де старший брат. Коли вона розмовляла з молодшим братом, то чула звуки швидкої допомоги, а невістка повідомила, що повезли якогось чоловіка. На неодноразові її дзвінки брату, в якийсь час їй відповіли і повідомили, що брат знаходиться в реанімаційному відділенні лікарні після ДТП та перебуває в комі. Поки брат був в лікарні, кошти на лікування витрачав зять ОСОБА_9 . Брат перебував в лікарні з 07.02.2025 року до 11.02.2025 року та помер в лікарні ІНФОРМАЦІЯ_3 . За весь цей час лікування оплачував обвинувачений. ОСОБА_9 просив пробачення у них як в лікарні, так і під час поховання. Кошти на поховання також надав обвинувачений. Чи надавав він будь-які кошти ОСОБА_7 вона не знає. Зазначила, що брат був повільним в силу свого віку. Брат, його дружина, донька ОСОБА_13 та їх зять виїхали до Польщі та проживали там близько 4 років, а потім брат повернувся до України. У брата з донькою ОСОБА_13 були теплі стосунки. Навіть коли брат повернувся до України, він з ОСОБА_13 постійно спілкувались в телефонному режимі. У брата є донька від першого шлюбу, але він з нею не спілкується. Грошову компенсацію доньці ОСОБА_13 обвинувачений не виплачував, оскільки вона не хотіла приймати її, бо це було в день поховання її батька і вона була на емоціях та казала, що ненавидить останнього за те, що він вбив її батька. Донька брата від першого шлюбу на поховання не приїздила. Їх матері обвинувачений надав 30 000,00 грн. Донька брата не несла витрати на його лікування, так як приїхала в понеділок, а у вівторок брат помер. Призначення покарання обвинуваченому віднесла на розсуд суду, але зазначила, що вважає дії обвинуваченого ненавмисними та претензій матеріального чи морального характеру не має;
- показаннях допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила, що ОСОБА_12 був її батьком, інша потерпіла – її рідна тітка. Зазначила, що на момент ДТП перебувала в Польщі і як тільки їй зателефонували та повідомили що батька збив автобус, вона зібрала речі і поїхала до України. В Україну вона приїхала 09.02.2025 року о 22.00 год та 10.02.2025 року була в лікарні біля реанімаційного відділення, де перебував її батько. В лікарні вона бачила дружину обвинуваченого, однак вона була просто поряд біля реанімації і в лікарні до неї з приводу надання фінансової допомоги на лікування чи компенсації не зверталася. Вказує, що дійсно ОСОБА_9 купував медикаменти для батька та оплачував його лікування. Після поховання, в будинку її бабусі, ОСОБА_9 підходив до неї та намагався попросити вибачення, але вона повідомила що буде його ненавидіти все життя всім серцем і вийшла з будинку. Визнає, що він просив вибачення, але вона вже на той час визначила свою позицію що не пробачить. Матеріальну допомогу їй ніхто не пропонував, тому вона звернулась з позовом в межах кримінального провадження та розуміє, що в разі позбавлення обвинуваченого волі та позбавлення його права керування транспортними засобами вона може не отримати суму шкоди, яку вона вказала в позові, але вона за смерть батька вимагає найсуворішого покарання. Розуміє, що це були ненавмисні дії з боку обвинуваченого, але вона втратила рідну людину, після чого втратила сенс життя. До Польщі вона повернулась в 20-тих числах лютого і вже там зверталась до лікарів за медичною допомогою, бо в неї боліла голова, німіли руки і вона не могла працювати, на що їй було прописано курс заспокійливих, однак вона все одно звільнилась з роботи за станом свого здоров`я та на даний час є безробітною;
- показаннях допитаного судом свідка ОСОБА_14 , який повідомив, що 07.02.2025 року о 06.20 год на зупинці біля магазину «Солодкий рай» він сів до автобусу, який рухався по маршруту №81 «м. Олександрія – с-ще Олександрійське» на роботу в пожежну частину с-ща Олександрійське. Було трохи темно, але вже не так як вночі. В самому місті вуличне освітлення було ввімкнене, а чи було вуличне освітлення по вул. Г.Мазепи він не пам`ятає. Близько 06.30 год вони перебували на вул. Г.Мазепи, біля кафе «Світанок» та до нього підійшла кондуктор і в цей час відбулось різке гальмування, що кондуктор впала. Коли почав запитувати що трапилось, почув чоловічий голос, що збили людину. Перед тим, як вибіг з автобуса викликав швидку медичну допомогу. Коли він вибіг з автобуса, то побачив людину, яка лежала посередині смуги руху автобуса. Від людини до зебри було 1 м, а автобус начебто був поруч. Людина була без свідомості, однак дихала, але важко, з рота йшла кров. Він надав потерпілому стабільне бокове положення, щоб в голову не поступала кров. Водію сказав принести щось під голову та зателефонувати до поліції. На тілі потерпілого тілесних ушкоджень він не бачив, так як останній був одягнений в зимовий одяг темного кольору, як і не бачив пошкоджень чи крові на самому автобусі. Автобус рухався з ввімкненим світлом фар, на невеликій швидкості, тому автобус під час гальмування не розвернуло, не було чутно писку гальм, було просто різке гальмування та не було ніякого чіткого удару. Він сидів з лівого боку за водієм посередині автобуса і тому чітко не було видно інших учасників руху. Коли він надавав первинну допомогу, то поруч з ним перебував водій автобуса та кондуктор. Коли приїхала швидка, що відбулось через 15 хв після ДТП, то він з водієм і двома працівниками швидкої завантажили потерпілого до машини і його повезли до лікарні. Зазначає, що з моменту ДТП та до приїзду швидкої потерпілий був живий. Він не пам`ятає чи були інші транспортні засоби. За весь цей час водій казав, що він нікого не бачив на дорозі, не знає як це сталось;
- показаннях допитаного судом свідка ОСОБА_15 , яка повідомила, що знає обвинуваченого, так як працює кондуктором у ФОП ОСОБА_11 , а ОСОБА_9 водієм та вона їздить з ним на одному маршруті №81 «Олександрія – Олександрійське» з 2019 року на автобусі Вольво, номерний знак НОМЕР_2 . 07.02.2025 року вони виїхали з вокзалу о 06 го 10 хв ранку. Це був їх перший рейс та було ще темно на вулиці, так як був ранній ранок. Вони їхали маршрутом в сторону селища Олександрійське та весь проміжок часу їхали не швидко. Вони рухались з ввімкненими фарами та зустрічні автомобілі теж рухались з ввімкненими фарами. Після повороту на вул. Гетьмана Мазепи вона стояла спиною до водія, бо брала плату за квитки з пасажирів, яких було 5-6 чоловік, вона почула різке гальмування і автобус зупинився. Вони не доїхали до перехрестя з вул. 6-го Грудня. На їх смузі більше автомобілів не було. Чи були автомобілі на зустрічній смузі вона не пам`ятає. У неї навіть висипалось все з сумки, таке різке гальмування було. Після гальмування автобус зупинився. Повернувшись до водія, вона побачила, що один з пасажирів в формі ДСНС вискочив з автобусу, а за ним з аптечкою вийшов ОСОБА_9 . Коли вона вийшла слідом з автобусу побачила лежачого чоловіка попереду автобуса, а під їх автобусом був пішохідний перехід. Чоловік лежав на спині з подушкою під головою, яку йому поклав ОСОБА_9 , та вона бачила на подушці кров. Не знає на якій відстані потерпілий лежав від пішохідного переходу. Вона не чула, що казав ОСОБА_9 , але бачила як він дістав аптечку і вийшов та потім постійно був біля постраждалого до приїзду швидкої медичної допомоги. Вона також набирала швидку допомогу, але їй повідомили що вже на це ДТП виїхала машина швидкої медичної допомоги, однак вона не знає чи це був ОСОБА_9 , чи пасажир. На момент приїзду швидкої потерпілий був живий. В допомозі потерпілому приймала участь вона, ОСОБА_9 та пасажир в формі ДСНС. Зазначила, що у неї з ОСОБА_9 , як водієм автобуса, не було аварійних ситуацій, він уважний водій. Також вона не чула звуку удару після гальмування. Автобус стояв у своїй смузі, а потерпілий лежав посеред смуги;
- показаннях допитаного судом свідка ОСОБА_16 , який повідомив, що в кінці зими на початку весни 2025 року, точно не пам`ятає, але дата та час зазначені в обвинувальному акті можуть відповідати дійсності, він їхав о 06.20 год – 06.25 год з м. Олександрія в с-ще Олександрійське на рейсовому автобусі №81 під керуванням ОСОБА_9 . На вулиці в цей час ще було темно і автобус їхав з ввімкненим ближнім світлом фар, 30-40 км/год. Вуличного освітлення не було. В автобусі він сидів з правої сторони по руху автобуса в 4-5 ряду та не слідкував за дорогою. Біля кафе «Світанок» він відчув різке гальмування, що навіть кондуктор впала. Він одразу вскочивши побіг до водія, який в той час крикнув щоб викликали швидку. Він відчув гальмування автобуса, але не бачив причини його гальмування. Підійшовши до місця водія через лобове скло побачив людину, що лежала попереду автобуса на смузі руху автобуса, посередині, ближче до розділової смуги, за 2 м від автобуса. Він бачив, що пішохід стоїть ближче осьової лінії і пропускає транспортні засоби. З його місця було видно, що людина перетинала проїзну частину, в районі розділової лінії швидкою ходою. Гальмування автобуса почув, коли людина зникла з його поля зору. Автобус загальмував коли він побачив чоловіка на їх смузі руху за 1-2 м від розділової смуги, збоку від автобуса. Коли він вийшов з автобусу, то побачив, що поруч з чоловіком перебуває водій та чоловік в формі ДСНС, який їхав в тому ж автобусі. ОСОБА_9 клав подушку під голову постраждалому чоловіку та працівник ДСНС допомагав. Потерпілий був непритомним, але хрипів, чутно було стогін. В тому місці була зебра, але не освітлювалась і після ДТП вона перебувала під передніми колесами автобуса, а передня частина автобуса заходила за зебру. Автобус стояв у своїй смузі руху. На зустрічній смузі була вантажівка, яку він побачив через лобове скло, коли підійшов до місця водія, та яка світила дальнім світлом фар і сліпила в очі водію. Про те, що сліпила казав сам ОСОБА_9 та він особисто бачив. Дана вантажівка не моргала, просто рівномірно світила. Хто викликав швидку він не знає. Швидка приїхала хвилин через 20 та забравши потерпілого, який на той момент був живий, поїхала, а після приїхав поліцейський автомобіль та він, надавши покази, сів в інший рейсовий автобус до с-ща Олександрійське, поїхав в своїх справах.
Фактичними даними, що містяться у наступних джерелах доказів:
- протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07 лютого 2025 року зі схемою до протоколу місця події та фототаблицею, відповідно до якого, оглянута територія навпроти кафе «Світанок» по вул. Гетьмана Мазепи в м. Олександрія та зафіксовано загальний вигляд частини дороги, оглянуто транспортний засіб та встановлено пошкодження, сліди ДТП, місце розташування учасників ДТП та транспортних засобів (т. 1 а. с. 243 – 248, т. 2 а. с. 1 – 5);
- копії протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу №01107-00876-21 від 04.12.2024 року, відповідно до якого, ПП «Автотехконтроль» проведено перевірку транспортного засобу «Volvo 8700», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова (рами) YV3R6M32991132015 та визнано транспортний засіб після технічного контролю технічно справним (т. 2 а. с. 8);
- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за допомогою алкотестера Драгер 6810 від 07.02.2025 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 ознак сп`яніння та стану алкогольного сп`яніння станом на 07 год 19 хв 07.02.2025 року не виявлено (т. 2 а. с. 9 – 11);
- довідці №373 виданої КП «ЦМЛ м. Олександрії» Олександрійської міської ради від 07.02.2025 року, відповідно до якої ОСОБА_12 з 07.02.2025 року перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії, з діагнозом: комбінована автодорожня травма, ЗЧМТ: забій головного мозку важкого ступеню, субарахноїдальний крововилив (клінічно). Перелом кісток лицевого відділу (хребта) черепа, забій та параорбітальна гематома правого ока. ЗТГК: двобічний гемопневматоракс. СПО (07.02.2025): Дренування плевральної порожнини по Бюлау ІІ та V міжребіря. Забій легень важкого ступеню. ЗТОЧП (т. 2 а. с. 13);
- протоколі огляду трупу від 12 лютого 2025 року з фототаблицею, відповідно в приміщенні СМТ Олександрійської МЦЛ проведено огляд трупа ОСОБА_12 та виявлено наявні тілесні ушкодження, а саме: в ділянці зовнішнього кута правого ока ушита рана неправильної форми, синці по тильній поверхні кистей рук, крововилив на внутрішніх поверхнях м`яких тканин голови, САК по базальній поверхні, перелому склепіння та основи черепа. Під час огляду нічого не вилучалось (т. 2 а. с. 15 – 16);
- лікарському свідоцтві про смерть №1567/62 від 12 лютого 2025 року, згідно з яким ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в реанімаційному відділенні ОМЛ №1, внаслідок забою головного мозку, перелому склепіння та основи черепа, ушкодження внаслідок зіткнення з автобусом (т. 2 а. с. 22);
- виписці з акту судово-медичного дослідження №572 від 18.02.2025 року, відповідно до якої 07.02.2025 року в приміщенні відділення судово-медичної токсикології ДСУ «Кіровоградське обласне бюро СМЕ» МОЗ України, проведено судово-медичне дослідження крові та сечі ОСОБА_12 , 1965 року народження та виявлено етиловий спирт в кількості: кров – 3,68 г/дм3, сеча – 4,22 г/дм3 (т. 2 а. с. 23);
- протоколі проведення слідчого експерименту від 06 березня 2025 року зі схемою ДТП та фототаблицями, за участю ОСОБА_9 та його захисника – адвоката ОСОБА_10 , відповідно до якого ОСОБА_9 на місці ДТП пояснив та показав, що 07 лютого 2025 року близько 06 год 30 хв керував автобусом «VOLVO 8700» реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Гетьмана Мазепи в місті Олександрія зі сторони перехрестя з проспектом Соборним в напрямку перехрестя з вулицею 6-го Грудня, в темну пору доби, у відсутність вуличного освітлення, рухався з увімкненим ближнім світлом фар, зі швидкістю близько 40 км/год, було без опадів, дорожнє покриття в сухому стані. В якийсь момент на пішохідному переході побачив силует людини, яка рухалась зліва направо по ходу його руху, він застосував екстрене гальмування, однак уникнути наїзду на пішохода не вдалося та зіткнення сталось в межах пішохідного переходу. Він зупинився і вийшов з автобуса та побачив на проїзній частині людину, яка потребувала медичної допомоги. На місце викликали швидку та працівників поліції. На проїзній частині була дорожня розмітка та пішохідний перехід. Зіткнення сталось саме на пішохідному переході, та зроблені заміри місця ДТП та проїзної частини, а також розташування автобуса до проїзної частини та місця ДТП (т. 2 а. с. 40 – 47);
- протоколі зняття показань технічного приладу та огляду відеозапису з оптичним диском від 07 лютого 2025 року та протоколі огляду документу з ілюстраційними таблицями від 03 березня 2025 року, та переглянутому в судовому засіданні відеозаписі з камери зовнішнього відеоспостереження, яка розташована по вул. Гетьмана Мазепи, навпроти буд. 15 в м. Олександрія Кіровоградської області, де зафіксовано моменту руху автобуса «VOLVO 8700», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Гетьмана Мазепи в місті Олександрія зі сторони перехрестя з проспектом Соборним в напрямку перехрестя з вулицею 6-го Грудня, наявність руху зустрічного транспортного засобу, який здійснював моргання дальнім світлом фар, застосовував гальмування та перебування пішохода в цей час на пішохідному переході, а також момент наїзду на пішохідному переході на людину яка рухалась справа наліво та перебувала на зазначеному переході (т. 2 а. с. 49 – 50, 52 – 60, т. 3 а. с. 30);
- протоколі огляду відеозапису та відеозаписі з нагрудних камер поліцейських СРПП Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, які виїздили на місце ДТП в м. Олександрія вул. Гетьмана Мазепи від 04.03.2025 року, переглянутому в судовому засіданні, відповідно до яких встановлено, що поліцейські прибувають на місце ДТП 07.02.2025 року о 06 год 44 хв, яке сталось на нерегульованому пішохідному переході, яке має дорожні знаки підсвічені світлом та зафіксовано кінцеве розташування автобуса, який приймав участь у ДТП. Також зафіксовано пояснення водія автобуса, який послідовно пояснює обставини ДТП (т. 2 а. с. 63 – 64);
- картці виклику швидкої медичної допомоги від 07.02.2025 року, карті виїзду екстреної медичної допомоги №158А від 07.02.2025 року про надходження 07.02.2025 року о 06 год 29 хв з телефону НОМЕР_3 в управління екстреної медичної допомоги повідомлення про виклик екстреної медичної допомоги через травмування на вул. Героїв Сталінграда в м. Олександрії пішохода ОСОБА_12 , вибуття на місце події бригади екстреної медичної допомоги, огляд травмованого чоловіка ОСОБА_12 , який знаходився на пішохідному переході в лежачому положенні, виявлення ЗЧМТ, струс головного мозку, його подальшу госпіталізацію (т. 2 а. с. 68 – 70, 72 – 73);
- протоколі огляду предметів – аудіозапису телефонного дзвінка, який надійшов на номер екстреної служби 102 ГУНП в Кіровоградській області від 10.03.2025 року, та аудіо записі, прослуханому в судовому засіданні, відповідно до яких встановлено, що 07.02.2025 року о 06 год 34 хв, з мобільного телефону НОМЕР_4 від ОСОБА_9 надійшло повідомлення, що трапилась ДТП біля ресторану «Світанок» в м. Олександрія за участі автобуса «VOLVO (т. 2 а. с. 75 – 77);
- відповіді Кіровоградського ЦГМ від 10.03.2025 року, згідно якої за оперативними даними метеорологічної станції Знам`янка, яка є найближчою до м. Олександрія і яка є репрезентативною для даної території, в період з 05.00 год до 08.00 год 07.02.2025 року було хмарно, видимість становила більше 10 км. В період з 09.10 – 09.50 год відмічалась слабка снігова крупа, кількістю 0,0 мм. Протягом доби відмічалась ожеледиця (НМЯ І). Вітер був о 05.00 та 08.00 год північного напрямку з середньою швидкістю 2-5 м/с, максимальним поривом 7-10 м/с. Температура повітря становила: о 05.00 год мінус 3,7 градуса, о 08.00 год мінус 2,8 градуса. (т. 2 а. с. 80);
- висновку експерта №СЕ-19/112-25/2146-ІТ від 28.02.2025 року з фототаблицями, відповідно до якого досліджено автомобіль «Volvo 8700», реєстраційний номер НОМЕР_1 та встановлено, що рульове керування, ходова частин та робоча гальмівна система автобуса знаходиться в працездатному стані. Інші питання поставлені в постанові про призначення проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» від 11.02.2025 року не вирішувались, оскільки на момент експертного огляду, будь-яких пошкоджень або несправностей в системі рульового керування, робочої гальмової системи та ходової частини автобуса виявлено не було (т. 2 а. с. 89 – 96);
- висновку експерта №СЕ-19/112-25/2145-ІТ від 27.02.2025 року з фототаблицею, відповідно до якого досліджено автомобіль «Volvo 8700», реєстраційний номер НОМЕР_1 та встановлено, що первинне контактування автобуса з перешкодою (тілом пішохода) відбулося передньою частиною з більшою ознакою до лівого краю ТЗ (т. 2 а. с. 101 – 104);
- висновку судово-медичної експертизи №62 від 16.04.2025 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми: забою головного мозку, крововиливу під м`яку мозкову оболонку, перелому кісток склепіння та основи черепа, перелому кісток лицевого скелета, крововиливу у м`які тканини голови, поверхневої рани виличної ділянки справа, садна перенісся, синця правого ока, закритої тупої травми грудної клітки: забою легень, двобічного гемопневмотораксу, закритого перелому лівої променевої кістки, рани правого плеча, крововиливу у м`які тканини навколо перелому, синців тильної поверхні правої та лівої кистей рук, які утворились від дії тупого предмету індивідуальні особливості якого не відобразились в ушкодженнях. Дані тілесні ушкодження ОСОБА_12 мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть ОСОБА_12 настала від черепно-мозкової травми, а саме – забою головного мозку з переломом кісток склепіння та основи черепу, перебіг якої ускладнився пневмонією. При експертизі трупа ОСОБА_12 захворювань, які могли б призвести до смерті не виявлено. Враховуючи локалізацію ушкоджень, їх характер, не можна виключати, що в момент нанесення ушкоджень ОСОБА_12 знаходився в вертикальному або близькому до нього положенню та був обернений правою половиною до транспортного засобу. При дослідженні в крові від трупа ОСОБА_12 , 1965 року народження, не виявлений етиловий спирт (т. 2 а. с. 106 – 117);
- висновку експерта №293/25-27 від 14.03.2025 року, відповідно до якого у даній дорожньо-транспортній ситуації належні дії водія автобуса «Volvo 8700» регламентувались п. 2.3 (б), п. 12.3 та п. 18.1ПДР, та за умови виконання водієм автобуса «Volvo 8700» ОСОБА_9 вищевказаних пунктів, мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода. Невідповідність дій ОСОБА_9 вищезазначеним вимогам ПДР України знаходиться у причинному зв`язку з ДТП, що сталося (т. 2 а. с. 123 – 131);
- протоколі огляду предметів від 07.04.2025 року з фототаблицями, відповідно до якого було оглянуто відеозапис на якому зафіксовано відеозйомку проїзної частини 07.02.2025 року та відповідному відеозапису, переглянутому в судовому засіданні, з яких встановлено, що при перегляді відеозапису видно що це темна пора доби, опади відсутні, суха погода, проїзна частина дороги частково освітлена включеним штучним освітленням – вуличне освітлення. На вказаному відеозаписі проглядаються елементи дорожньої обстановки, а саме: наявність проїзної частини, нерегульованого пішохідного переходу. На відеозаписі періодично відбувається рух транспортних засобів по проїзній частині, в тому числі і пішоходів. О 06 год 26 хв 54 с на відеозаписі з`являється пішохід, який направляється в напрямку пішохідного, о 06 год 27 хв 04с пішохід спокійно виходить на проїзну частину та починає переходити дорогу по пішохідному переходу. На 06 год 27 хв 08 с з`являється автобус, який рухається не зменшуючи швидкість та не зупиняється перед пішохідним переходом, о 06 год 27 хв 09 с з правого боку вантажний автомобіль освітлює пішохода дальнім світлом фар та о 06 год 27 хв 10 с зафіксовано наїзд на пішохода на смузі руху автобуса, під час якого о 06 год 27 хв 11 с відбувається відкидання тіла пішохода від передньої частини автобуса та його падіння на проїзну частину дороги. На відео чітко проглядаються межі пішохідного переходу. Також зафіксовано подальші дії водія автобуса, приїзд швидкої медичної допомоги та поліції (т. 2 а. с. 151, 175 – 183);
- висновку експерта №411/25-27 від 10.04.2025 року, відповідно до якого у даній дорожньо-транспортній ситуації водій автобуса «Volvo 8700» ОСОБА_9 , при уважному стеженні за дорожньою обстановкою, при виконанні вимог п. 2.3 (б) ПДР України та при своєчасному виконанні вимог п. 12.3 та п. 18.1ПДР України мав можливість зупинити автобус до лінії руху пішохода і тим самим мав можливість уникнути наїзду, та за умови виконання водієм автобуса «Volvo 8700» ОСОБА_9 вищевказаних пунктів, мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода. Невідповідність дій ОСОБА_9 вищезазначеним вимогам ПДР України знаходиться у причинному зв`язку з ДТП, що сталося (т. 2 а. с. 191 – 200).
Судом не був допитаний свідок обвинувачення ОСОБА_17 . Судом створені всі умови для допиту зазначеного свідка, який неодноразово викликався в судове засідання, шляхом направлення повісток за адресою його місця проживання, зазначеною прокурором. Однак жодного разу зазначений свідок в судові засідання не з`явився. З урахуванням викладеного прокурор відмовився від допиту судом свідка ОСОБА_17 та сторона захисту не наполягала на його допиті, що зафіксовано в журналі судового засіданні від 03.04.2026 року (т. 3 а. с. 186 – 189).
Крім того, судом досліджено витяг з ЄРДР (т. 1 а. с. 233), постанова про визначення групи слідчих, постанова про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні, постанову про доручення здійснення досудового розслідування слідчому підрозділу вищого рівня, постанова про перекваліфікацію кримінального правопорушення, копія посвідчення водія серії НОМЕР_5 , за даними якого ОСОБА_9 має такі категорії прав водія: «А», ОСОБА_18 , «D» з 18.06.2005 року (т. 2 а. с. 6); копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , за даними якого право власності на транспортний засіб «Volvo 8700», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстровано за ОСОБА_11 (т. 2 а. с. 6); копія полісу №АТ/5699152 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 28.11.2024 року, цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Volvo 8700», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дату настання ДТП (07.02.2025 року) була забезпечена в ПрАТ «УПСК» на ім`я ОСОБА_11 (т. 2 а. с. 7), постанова про залучення представника потерпілого, постанови про залучення захисника, постанова про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису, постанови про визнання і доручення до кримінального провадження речових доказів та здачу їх на зберігання (т. 2 а. с. 51, 65 – 66, 78, 81, 184), ухвалу слідчого судді про арешт майна (т. 2 а. с. 82 – 84), постанова про призначення проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів», постанова про призначення проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження», постанови про призначення судово-медичної експертизи (т. 2 а. с. 105), постанова про призначення судової інженерно-транспортної (автотехнічної експертизи обставин ДТП), повідомлення про підозру (т. 2 а. с. 132 – 136), ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби відносно ОСОБА_9 (т. 2 а. с. 139 – 142), ухвала слідчого судді про скасування арешту (т. 2 а. с. 143 – 144), розписка від 11.03.2025 року, про отримання ОСОБА_11 автобуса «VOLVO 8700», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до ухвали слідчого судді від 04.03.2025 року (т. 2 а. с. 145), які зокрема підтверджують достовірність, можливість використання та допустимість інших досліджених судом доказів.
Зазначені вище докази суд визнає належними, допустимими, достовірними, так як отримані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, в матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні дані які б свідчили, що ці докази здобуті з істотним порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування належності та допустимості доказів, покладається на сторону, що їх подає.
Надані як доказ винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину рапорт чергового Олександрійського РВП ГУНП про те, що 07 лютого 2025 року о 06:35 год. надійшло повідомлення від ОСОБА_19 , що він збив на дорозі чоловіка поруч з рестораном Світанок та при виїзді на місце події наряду СРПП Олександрійського РВП ГУНА в Кіровоградській області та ст. слідчим ВР ДТП встановлено, що біля будинку №15 по вул Героїв Сталінграду в м. Олександрія, кафе Світанок водій рейсового автобуса Вольво, д.н.з. НОМЕР_7 не вибравши безпечної швидкості руху та не врахувавши дорожньої обстановки здійснив наїзд на пішоходу ОСОБА_12 , внаслідок чого останнього було госпіталізовано до ЦМЛ в реанімаційне відділення з діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, без свідомості, в комі. Водія автобуса було освідовано на алкотестері Драгер, результат негативний (т. 1 а. с. 242); рапорт ст. інспектора-чергового Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_20 , про те, що 11 лютого 2025 року о 14 год 53 хв надійшло повідомлення від медичної сестри, про те, що в реанімаційному відділенні ОЦМЛ помер ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок отриманих травм ДТП (т. 2 а.с. 14), суд визнає недопустимим доказом, оскільки рапорти є внутрішнім документом, яким працівник поліції повідомляє начальника про певну подію та не є процесуальним джерелом доказів в розумінні вимог КПК України, зокрема, ст. 84 КПК України.
Отже, оцінюючи у сукупності всі досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що зібраними у кримінальному провадженні доказами підтверджується вина обвинуваченого у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Згідно із ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є тяжким злочином. 
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого встановлено, що він одружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, є пенсіонером. За місцем проживання характеризується позитивно. На диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
У постанові від 18.09.2019 у справі №166/1065/18 Верховний Суд вказав, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.
Про факт усвідомлення своєї вини свідчить і поведінка обвинуваченого відразу після ДТП, який надавав медичну допомогу загиблому та викликав поліцію на місце ДТП.
Також, матеріалами провадження підтверджується, що обвинувачений сплатив матері померлого ОСОБА_12 – ОСОБА_21 грошові кошти в сумі 37 300,00 грн, з яких: 29 500,00 грн – в рахунок відшкодування витрат на поховання та 7 800,00 грн – на лікування, що підтверджується копією відповідної розписки, в якій також зазначено, що ОСОБА_21 не має претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого (т. 2 а. с. 138). Факт відшкодування зазначеної шкоди підтвердила в судовому засіданні і потерпіла ОСОБА_6 (рідна сестра померлого ОСОБА_12 ).
Крім того, в ході судового розгляду цього кримінального провадження обвинувачений відшкодував потерпілій ОСОБА_7 (донька померлого ОСОБА_12 ) моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в розмірі 200 000,00 грн, наслідком чого стала відмова потерпілої від позову (т. 3 а. с. 180 – 181), що також підтверджується відповідною розпискою.
З огляду на наведене, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно з ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Підстав для застосування ст. 69 КК України до ОСОБА_9 судом не встановлено.
Із врахуванням всіх обставин справи: характеру і тривалості злочинного посягання, наслідків, які завдані кримінальним правопорушенням потерпілим, особи обвинуваченого, суд вважає, за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі.
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 статті 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання – позбавлення права керування транспортними засобами, яке застосовується у випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з грубим або повторним порушенням порядку користування таким правом.
При цьому, позбавлення права керувати транспортними засобами є різновидом позбавлення права займатися певною діяльністю, і як будь-який вид покарання, передбачений КК України, призводить до звуження прав засудженої особи, є заходом кримінального примусу, що застосовується від імені держави до особи, яка вчинила кримінально каране діяння. В той же час, позбавлення права керувати транспортними засобами особам, для яких діяльність пов`язана з користуванням таким правом є джерелом доходу, само по собі не є достатньою правовою підставою для не призначення такого виду покарання, але існування цієї обставини потребує більш виваженого підходу під час обрання заходу цього примусу.
В ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений має загальний водійській стаж понад 40 років, з 1985 року працював водієм автобуса, здійснюючи пасажирські перевезення, зокрема водієм автотранспортних засобів (автобуса) у ФОП ОСОБА_11 , з 23 серпня 2013 року до лютого 2026 року. Тобто, не зважаючи на досягнення пенсійного віку, ОСОБА_9 продовжував працювати водієм автобуса, а тому право керування транспортними засобами є для нього джерелом значного доходу в складі його щомісячного доходу. При цьому, в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про систематичність порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху України.
Суд також враховує позицію потерпілих. Так, потерпіла ОСОБА_6 (рідна сестра померлого ОСОБА_12 ) призначення покарання обвинуваченому віднесла на розсуд суду, але зазначила, що вважає дії обвинуваченого ненавмисними та претензій матеріального чи морального характеру не має. Потерпіла ОСОБА_7 (донька померлого ОСОБА_12 ) у своїй заяві від 27.03.2026 року просила суд призначити ОСОБА_9 покарання, що не пов`язане з позбавленням волі та без позбавлення права керувати транспортними засобами (т. 3 а. с. 179).
У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ зазначає, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
За таких обставин, суд не вбачає доцільним застосовування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
При цьому, з огляду на те, що ОСОБА_9 вперше притягується до кримінальної відповідальності, є пенсіонером, до лютого 2026 року офіційно працював, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, враховуючи щире каяття обвинуваченого, усвідомлення ним своєї вини, його належну процесуальну поведінку під час досудового розслідування та судового розгляду, наявність двох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, позицію потерпілих, які не наполягали на призначенні обвинуваченому суворого покарання, зокрема потерпіла ОСОБА_7 просила суд призначити ОСОБА_9 покарання, що не пов`язане з позбавленням волі, суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України і звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, з урахуванням положень ч. 2 ст. 50 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_7 пред`явлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди завданої злочином, який в подальшому було уточнено, відповідно до якого потерпіла просила стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_7 320 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням та стягнути солідарно з обвинуваченого ОСОБА_9 і Фізичної особи-підприємця ОСОБА_11 320 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням, який судом ухвалами суду від 21.05.2025 року та від 12.06.2025 року було прийнято до розгляду (т. 1 а. с. 38-48, 78, 108-113, 122).
Ухвалою суду від 03.04.2026 року було прийнято відмову потерпілого/цивільного позивача ОСОБА_7 та її представника – адвоката ОСОБА_8 від цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_9 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_11 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином та закрито провадження в частині цивільного позову.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.03.2025 року обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, який в подальшому неодноразово продовжувався та ухвалою суду 11.02.2026 року зазначений запобіжний захід змінено на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на ОСОБА_9 відповідних обов`язків, на строк з 11 лютого 2026 року до 11 квітня 2026 року включно.
Відтак, на момент ухвалення вироку строк дії зазначеного запобіжного заходу закінчився. З огляду на належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду та відсутність у суду відомостей щодо порушення обвинуваченим обов`язків, покладених на нього попередніми ухвалами суду про обрання та в подальшому продовження запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили.
Ухвалою слідчого судді від 07.02.2025 року у справі №398/633/25 (провадження №1-кс/398/194/25) накладено арешт на автобус «VOLVO8700», реєстраційний номер НОМЕР_1 , (зберігається на території автостоянки за адресою: АДРЕСА_2 ), що належить на праві власності ОСОБА_11 . Ухвалою слідчого судді від 04.03.2025 року у справі №398/633/25 (провадження №1-кс/398/327/25) скасувано арешт (в частині заборони користування майном) автобуса VOLVO8700, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_11 , накладений ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області № 398/633/25 (1-кс/398/194/25) від 07 лютого 2025 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Відтак арешт, накладений ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області у справі №398/633/25 (провадження №1-кс/398/194/25) від 07 лютого 2025 року підлягає скасуванню повністю.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_9 .
Питання щодо речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні №12025121060000206 від 07.02.2025 року за проведення експертиз в загальному розмірі 14 744 (чотирнадцять тисяч сімсот сорок чотири) грн 28 коп.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області №398/633/25 (провадження №1-кс/398/194/25) від 07 лютого 2025 року на автобус «VOLVO8700», реєстраційний номер НОМЕР_1 , (зберігається на території автостоянки за адресою: АДРЕСА_2 ), що належить на праві власності ОСОБА_11 (адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ), та перебував у користуванні ОСОБА_9 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ).
Речові докази:
- автобус «VOLVO 8700», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_11 та перебуває на зберіганні у останнього – залишити ОСОБА_11 ;
- 1 DVD-R диск з відеозаписом обставин ДТП 07.02.2025 року по вул. Гетьмана Мазепи в м. Олександрія Кіровоградської області за участю автобуса «VOLVO 8700», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 1 DVD-R диск на якому містяться 5 відеозаписів із нагрудних відеокамер поліцейських Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, що стосується виїзду на місце ДТП 07.02.2025 року; 1 DVD-R диск з аудіозаписом телефонного повідомлення водія ОСОБА_9 до правоохоронних органів про вчинення ДТП 07.02.2025 року; 1 DVD-R диск з 2 відеозаписами що стосуються обставин ДТП 07.02.2025 року по вул. Гетьмана Мазепи в м. Олександрія Кіровоградської області за участю автобуса «VOLVO 8700», реєстраційний номер НОМЕР_1 – залишити в матеріалах справи №398/2906/25 (провадження №1-кп/398/193/26) протягом усього часу її зберігання.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в 30-денний строк з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд після складання та підписання повного тексту вироку обмежився проголошенням його резолютивної частини. Копія повного тексту вироку вручається учасникам судового провадження в день його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня.

Суддя ОСОБА_1